Decision date: 2024-02-23

Okresní soud v Kolíně rozhodl předsedou senátu JUDr. Markem Jägerem, Ph.D., jako samosoudcem ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně

zastoupená údaje o zástupci

proti

žalované: osobní údaje žalované

o zaplacení 111 168, 42 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni 34 655 Kč s úrokem z prodlení ve výši 15 % p.a. z částky 34 655 Kč od datum do zaplacení, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

II. Žaloba se zamítá, pokud se žalobkyně domáhala, aby bylo žalované uloženo zaplatit žalobkyni 89 653, 65 Kč s úrokem ve výši 25 % p.a. z částky 43 749, 12 Kč

od datum do zaplacení a s úrokem z prodlení ve výši 15 % p.a. z částky

52 929, 17 Kč od datum do datum a z částky 18 274, 17 Kč od datum

do zaplacení.

III. Žádná z účastnic nemá právo na náhradu nákladů řízení.

IV. Žalobkyně je povinna nahradit státu náklady řízení ve výši 87 Kč, a to do tří dnů

od právní moci tohoto rozsudku na účet Okresního soudu v Kolíně vedený Českou národní bankou, č. ú. číslo, variabilní symbol.

V. Žalovaná je povinna nahradit státu náklady řízení ve výši 33, 80 Kč, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku na účet Okresního soudu v Kolíně vedený Českou národní bankou, č. ú. číslo, variabilní symbol.

1. Žalobkyně se domáhala po žalované zaplacení 120 348, 47 Kč s příslušenstvím. V žalobních důvodech uvedla, že žalovaná jako úvěrovaná uzavřela dne datum s právnická osoba, sídlem adresa, IČO, jako úvěrující smlouvu o úvěru, na jejímž základě právnická osoba, poskytla žalované peněžní prostředky ve výši 50 000 Kč a žalovaná se zavázala je společnosti právnická osoba, vrátit společně s úrokem ve výši 11 650 Kč, odměnou za uzavření smlouvy a poskytnutí úvěru

ve výši 35 500 Kč, odměnou za administrativní činnost a„ vyhodnocení úvěrového případu“

ve výši 5 250 Kč a odměnou za inkaso splátek v hotovosti ve výši 10 500 Kč, celkem 112 900 Kč, a to ve dvaceti měsíčních splátkách po 5 645 Kč. Žalovaná však tyto dluhy splnila jen zčásti. právnická osoba, pohledávky, které měla založit smlouva o úvěru uzavřená dne datum se žalovanou, na základě smlouvy o postoupení pohledávek uzavřené dne

datum postoupila žalobkyni. Ani přes výzvu žalobkyně však žalovaná odpovídající dluhy nesplnila. Má tedy žalobkyně za žalovanou pohledávky ve výši 43 749, 12 Kč na vrácení poskytnutých peněžních prostředků, ve výši 30 175, 04 Kč na odměně za uzavření smlouvy

a poskytnutí úvěru, 4 462, 85 Kč na odměně za administrativní činnost a„ vyhodnocení úvěrového případu“, 8 400, 03 Kč na odměně na inkaso splátek v hotovosti a 24 381, 38 Kč

na smluvní pokutě za prodlení s vrácením poskytnutých peněžních prostředků, jejichž příslušenstvím je úrok za období do datum ve výši 9 180, 05 Kč, úrok ve výši 25 % p.a. z částky 43 49, 12 Kč od datum do zaplacení, úrok z prodlení v zákonné výši za období do datum ve výši 3 960, 18 Kč a úrok z prodlení v zákonné výši 15 % p.a. z částky

43 719, 12 Kč od datum do zaplacení.

2. Žalovaná se k žalobě nevyjádřila.

3. Z výpisu právnická osoba, sídlem adresa,

IČO, ze seznamu regulovaných a registrovaných subjektů finančního trhu vedeného Českou národní bankou soud zjistil, že právnická osoba, je oprávněna poskytovat spotřebitelský úvěr.

4. Ze smlouvy o úvěru, kterou společnost právnická osoba, jako úvěrující uzavřela dne datum se žalovanou jako úvěrovanou, soud zjistil, že se společnost právnická osoba, zavázala poskytnout žalované peněžní prostředky ve výši 50 000 Kč a žalovaná se zavázala je společnosti právnická osoba, vrátit a zaplatit úrok ve výši 11 650 Kč,„ poplatek“ za poskytnutí úvěru ve výši 35 500 Kč,„ náklady na vyhodnocení úvěru“ ve výši 5 250 Kč

a odměnu za výběr splátek ve výši 10 500 Kč, celkem tedy 112 900 Kč, a to ve dvaceti měsíčních splátkách po 5 645 Kč. Podpisem smlouvy o úvěru žalovaná potvrdila, že při jejím uzavření převzala peněžní prostředky ve výši 50 000 Kč.

5. Ze smlouvy o postoupení pohledávek, kterou právnická osoba, jako postupitelka uzavřela dne datum se žalobkyní postupnicí, soud zjistil, že právnická osoba, postoupila žalobkyni pohledávky uvedené v příloze číslo této smlouvy, mezi nimi též pohledávky za žalovanou založené smlouvou o úvěru ze dne datum (čl. 1 odst. 1.1, čl. 2 a příloha číslo smlouvy o postoupení pohledávek). Účinky změny v osobě věřitele postoupených pohledávek v poměru mezi právnická osoba, a žalobkyní měly nastat v okamžiku zaplacení úplaty za postoupení pohledávek (čl. 5 odst. 5.1 smlouvy o postoupení pohledávek).

6. Z potvrzení o zaplacení úplaty ze dne datum soud zjistil, že žalobkyně zaplatila společnosti právnická osoba, úplatu za postoupení pohledávek podle smlouvy

o postoupení pohledávek ze dne datum.

7. Z výzvy zástupce žalobkyně žalovanému ze dne datum soud zjistil, že žalobkyně vyzvala žalovanou ke splnění pohledávek, které jsou předmětem řízení v projednávané věci. Tuto výzvu zástupce žalobkyně odeslal žalované dne datum, jak soud zjistil z podacího lístku.

8. Žalovaná tedy jako úvěrovaná uzavřela dne datum s právnická osoba, jako úvěrující smlouvu o úvěru, na jejímž základě právnická osoba, poskytla žalované peněžní prostředky ve výši 50 000 Kč a žalovaná se zavázala je společnosti právnická osoba, vrátit a zaplatit úrok ve výši 11 650 Kč,„ poplatek“ za poskytnutí úvěru ve výši

35 500 Kč,„ náklady na vyhodnocení úvěru“ ve výši 5 250 a odměnu za výběr splátek

ve výši 10 500 Kč, celkem tedy 112 900 Kč, a to ve dvaceti měsíčních splátkách po 5 645 Kč Smlouvou o postoupení pohledávek, kterou právnická osoba, jako postupitelka uzavřela se žalobkyní jako postupnicí dne datum, právnická osoba, postoupila žalobkyni též pohledávky, které měly vzniknout podle smlouvy o úvěru uzavřené dne datum se žalovanou. Účinky změny v osobě věřitele postoupených pohledávek nastaly zaplacením úplaty za jejich postoupení. Zástupce žalobkyně vyzval žalovaného k jejich splnění dopisem ze dne datum.

9. Z oznámení právnická osoba, žalované ze dne datum soud nezískal žádná skutková zjištění významná pro projednávanou věc.

10. Podle § 2395 o.z. smlouvou o úvěru se úvěrující zavazuje, že úvěrovanému poskytne na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky, a úvěrovaný se zavazuje poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky.

11. Podle § 2399 odst. 1 o.z. úvěrovaný vrátí úvěrujícímu poskytnuté peněžní prostředky

v dohodnuté době, jinak do měsíce ode dne, kdy byl o vrácení požádán.

12. Podle § 104 odst. 1 věta první zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru, ve znění pozdějších předpisů, smlouva o spotřebitelském úvěru vyžaduje písemnou formu a musí obsahovat informace podle § 106 až 108 a § 109 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru uvedené jasným, výstižným a zřetelným způsobem.

13. Podle § 84 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru poskytovatel a zprostředkovatel

před poskytnutím rady podle § 85 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru nebo posouzením úvěruschopnosti spotřebitele podle § 86 zákona o spotřebitelském úvěru zveřejní nebo spotřebiteli sdělí, jaké informace a doklady pro jejich ověření musí spotřebitel poskytovateli nebo zprostředkovateli poskytnout za účelem posouzení jeho úvěruschopnosti a poskytnutí rady ohledně výběru pro spotřebitele vhodného produktu spotřebitelského úvěru a dobu

pro jejich poskytnutí. Tyto informace musí být přiměřené a nezbytné. Žádá-li poskytovatel

o tyto informace prostřednictvím zprostředkovatele, zprostředkovatel vyžádané informace předá poskytovateli.

14. Podle § 84 odst. 2 zákona o spotřebitelském úvěru spotřebitel poskytne poskytovateli nebo zprostředkovateli na základě požadavků poskytovatele nebo zprostředkovatele podle § 84 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru úplné a pravdivé informace. Pokud je to k posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nezbytné, poskytnuté informace je spotřebitel povinen poskytovateli nebo zprostředkovateli na jeho žádost vysvětlit, popřípadě doplnit. Tyto informace je za účelem posouzení úvěruschopnosti spotřebitele poskytovatel

a zprostředkovatel povinen ověřit způsobem přiměřeným dané situaci, je-li to nutné, též použitím nezávisle ověřitelných údajů.

15. Podle § 86 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru poskytovatel před uzavřením smlouvy

o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele,

a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti

o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet.

16. Podle § 86 odst. 2 zákona o spotřebitelském úvěru poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

17. Poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou zákona o spotřebitelském úvěru, je podle § 87 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru smlouva neplatná. Spotřebitel může uplatnit námitku neplatnosti v tříleté promlčecí lhůtě běžící

ode dne uzavření smlouvy. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

18. Bez zřetele k povinnosti žalované jako spotřebitele poskytnout právnická osoba, úplné a pravdivé údaje nezbytné pro posouzení jeho schopnosti splácet spotřebitelský úvěr je součástí odborné péče poskytovatele úvěru i taková obezřetnost, která jej vede k nespoléhání se jen na údaje tvrzené žadatelem o úvěr, ale i k prověření (požadavku na doložení) těchto tvrzení, např. potvrzením o zaměstnání a příjmu, doložením výplatních pásek, doložením výpisu z účtu žadatele apod. (rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 1. 4. 2015, sp. zn. 1 As 30/2015, uveřejněný ve Sbírce rozhodnutí Nejvyššího správního soudu, roč. 2011, svazek 6, s. 604, pod číslo).

19. Jak vyplývá ze žádosti o úvěr ze dne datum, žalovaná před uzavřením smlouvy o úvěru sdělila právní předchůdkyni žalobkyně, že výkonem závislé práce dosahuje příjmu ve výši

29 449 Kč měsíčně čistého. Její výdaje na bydlení dosahují 5 000 Kč měsíčně a výdaje

na stravu, dopravu a„ osobní náklady“ činí celkem 4 000 Kč měsíčně. Mimoto plní jiné dluhy ve splátkách po 5 400 Kč měsíčně.

20. Žalobkyně sice skutkově tvrdila, že její právní předchůdkyně prověřila údaje, které jí o svých příjmech sdělila žalovaná, na základě pracovní smlouvy a vyúčtování mzdy, avšak ani přes poučení podle § 118a odst. 3 o.s.ř. nenavrhla jimi provést důkaz, a proto nebylo možné usoudit, zda jejich obsah vskutku odpovídá údajům, které o svých osobních, majetkových

a výdělkových poměrech žalovaná v nabídce na uzavření smlouvy o úvěru uvedla. Bez zjištění jejich obsahu přitom nelze dobře hodnotit, zda na jejich základě právní předchůdkyně žalobkyně mohla s vynaložením odborné péče posoudit úvěruschopnost žalované

a zda výsledek tohoto posouzení jejich obsahu odpovídá.

21. Právní předchůdkyně žalobkyně přitom byla povinna uchovávat dokumenty nebo jiné záznamy týkající se posuzování úvěruschopnosti spotřebitele, a to nejméně pěti let ode dne, kdy zanikl právní vztah, nebo došlo k jednání, na jehož základě tyto dokumenty nebo záznamy vznikly (§ 78 odst. 1, odst. 2 písm. a) a odst. 4 zákona o spotřebitelském úvěru). Z uvedeného důvodu v projednávané věci nelze dobře uplatnit závěr vyslovený v rozsudku Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 31. 7. 2020, č.j. 5 Co 231/2009 – 97, na nějž poukazuje žalobkyně a podle něhož postačí, že listiny, ze kterých vycházel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele, měl poskytovatel spotřebitelského úvěru v době uzavření smlouvy o zápůjčce.

22. Mimoto i v rovině vlastních skutkových tvrzení žalobkyně její právní předchůdkyně vůbec neprověřila údaje o pravidelných výdajích žalované uvedené v nabídce žalované na uzavření smlouvy o úvěru. Přitom již poměrně nízká částka výdajů na bydlení k takovému prověření přímo vybízela. Bez znalosti pravidelných výdajů žalované však nebylo možné zjistit,

zda žalovaná má dostatek volných peněžních prostředků ke splnění povinnosti vrátit poskytnuté peněžní prostředky.

23. Z tohoto důvodu nelze uzavřít, že by právnická osoba, splnila povinnost

před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru s odbornou péčí posoudit schopnost žalované poskytnutý spotřebitelský úvěr splácet.

24. Je-li neplatnost právního jednání stanovena na ochranu zájmu určité osoby, může podle § 586 odst. 1 o.z. vznést námitku neplatnosti jen tato osoba.

25. Nenamítne-li oprávněná osoba neplatnost právního jednání, považuje se právní jednání podle § 586 odst. 2 o.z. za platné.

26. Podle § 588 o.z. soud přihlédne i bez návrhu k neplatnosti právního jednání, které se zjevně příčí dobrým mravům, anebo které odporuje zákonu a zjevně narušuje veřejný pořádek. To platí i v případě, že právní jednání zavazuje k plnění od počátku nemožnému.

27. V projednávané věci nepředstavuje porušení povinnosti právnická osoba,

před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru s odbornou péčí posoudit schopnost žalované poskytnutý spotřebitelský úvěr splácet důvod, který by zakládal zjevný rozpor uzavřené smlouvy o úvěru s dobrými mravy nebo zjevně narušoval veřejný pořádek. Žalovaná námitku neplatnosti uzavřené smlouvy o úvěru z uvedeného důvodu rovněž nevznesla.

28. Podle čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2008/48/ES o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102 EHS členské státy zajistí, aby před uzavřením úvěrové smlouvy věřitel posoudil úvěruschopnost spotřebitele na základě dostatečných informací získaných případně od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, na základě vyhledávání v příslušné databázi. Členské státy, jejichž právní předpisy vyžadují, aby věřitelé posoudili úvěruschopnost spotřebitelů na základě vyhledávání v příslušné databázi, mohou tento požadavek zachovat.

29. Podle čl. 23 směrnice o spotřebitelském úvěru členské státy stanoví pravidla pro sankce

za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a dostatečně odrazující.

30. Se zřetelem k povinnosti členských států stanovit účinné, přiměřené a dostatečně odrazující sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě směrnice o spotřebitelském úvěru nelze považovat relativní neplatnost smlouvy o spotřebitelském úvěru, jejímuž uzavření nepředcházelo splnění povinnosti poskytovatele úvěru posoudit úvěruschopnost spotřebitele za soukromoprávní následek porušení této povinnosti, který odpovídal požadavku vytýčenému v čl. 23 posl. věta směrnice o spotřebitelském úvěru.

31. Je tomu tak proto, že předsmluvní povinnost věřitele posoudit úvěruschopnost dlužníka tím, že směřuje k ochraně spotřebitele před riziky nadměrného zadlužení a platební neschopnosti, přispívá k uskutečnění cíle směrnice o spotřebitelském úvěru, který spočívá, jak vyplývá z jejích bodů 7 a 9 odůvodnění, v oblasti spotřebitelských úvěrů v provedení úplné a nezbytné harmonizace v celé řadě klíčových oblastí, která je považována za nezbytnou pro zajištění vysoké a rovnocenné úrovně ochrany zájmů všech unijních spotřebitelů a pro usnadnění vzniku dobře fungujícího vnitřního trhu spotřebitelských úvěrů. Ve světle takového cíle, jímž je zajistit skutečnou ochranu spotřebitele před nezodpovědným uzavíráním úvěrových smluv, které překračují jejich finanční možnosti a mohou vést k jejich platební neschopnosti, článek 23 směrnice stanoví, že pravidla pro sankce použitelná v případě porušení vnitrostátních ustanovení v oblasti předsmluvního ověřování úvěruschopnosti dlužníka, přijatá podle článku 8 této směrnice, musí být definována tak, aby sankce byly účinné, přiměřené a odrazující,

a dále že členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování (body 42 a 43 odůvodnění rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne datum ve věci

C číslo).

32. Články 8 a 23 směrnice o spotřebitelském úvěru a o zrušení musejí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu ukládají, aby z úřední povinnosti zkoumal, zda došlo k porušení předsmluvní povinnosti věřitele stanovené v článku 8 této směrnice, tj. povinnosti posoudit úvěruschopnost spotřebitele, a vyvodil důsledky, které z porušení této povinnosti vyplývají ve vnitrostátním právu, za podmínky, že sankce splňují požadavky tohoto článku 23. Články 8 a 23 směrnice musejí být rovněž vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní úpravě, podle níž se sankce za porušení předsmluvní povinnosti věřitele posoudit úvěruschopnost spotřebitele, tj. neplatnost úvěrové smlouvy ve spojení s povinností tohoto spotřebitele vrátit věřiteli poskytnutou jistinu v době přiměřené jeho možnostem, uplatní pouze za podmínky, že spotřebitel tuto neplatnost namítne, a to v tříleté promlčecí lhůtě (rozsudek Soudního dvora Evropské unie ze dne datum ve věci C číslo).

33. Uvedená pravidla je tedy nutno vyložit tak, že ani v poměrech vnitrostátní právní úpravy není soud povinen vyčkat námitky spotřebitele, aby mohl posoudit, zda poskytovatel spotřebitelského úvěru splnil povinnost před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru s odbornou péčí posoudit schopnost spotřebitele poskytnutý spotřebitelský úvěr splácet.

34. Odtud vyplývá, že soud i bez návrhu přihlédne k neplatnosti smlouvy o spotřebitelském úvěru, zjistí-li, že poskytovatel spotřebitelského úvěru nesplnil povinnost posoudit úvěruschopnost spotřebitele.

35. Smlouva o úvěru, kterou žalovaná jako úvěrovaná uzavřel dne datum s právnická osoba, jako úvěrující, je tedy neplatná, protože právnická osoba, porušila povinnost před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru s odbornou péčí posoudit schopnost žalované poskytnutý spotřebitelský úvěr splácet.

36. Podle § 2991 odst. 1 o.z. kdo se na úkor jiného bez spravedlivého důvodu obohatí, musí ochuzenému vydat, oč se obohatil.

37. Podle § 2291 odst. 2 o.z. bezdůvodně se obohatí zvláště ten, kdo získá majetkový prospěch plněním bez právního důvodu, plněním z právního důvodu, který odpadl, protiprávním užitím cizí hodnoty nebo tím, že za něho bylo plněno, co měl po právu plnit sám.

38. Plnila-li strana, aniž tu byl platný závazek, má podle § 2293 o.z. právo na vrácení toho,

co plnila. Plnily-li obě strany, může každá ze stran požadovat, aby jí druhá strana vydala,

co získala; právo druhé strany namítnout vzájemné plnění tím není dotčeno. To platí

i v případě, byl-li závazek zrušen.

39. Podle § 1879 o.z. věřitel může celou pohledávku nebo její část postoupit smlouvou jako postupitel i bez souhlasu dlužníka jiné osobě (postupníkovi).

40. Neujednají-li strany, kdy má dlužník splnit dluh, může věřitel podle § 1958 odst. 2 o.z. požadovat plnění ihned a dlužník je poté povinen splnit bez zbytečného odkladu.

41. právnická osoba, proto ve skutečnosti náležela pohledávka na vydání bezdůvodného obohacení z neplatného právního jednání ve výši, která odpovídala peněžním prostředkům poskytnutým žalované podle smlouvy o úvěru ze dne datum, tj. ve výši 50 000 Kč.

Se zřetelem k tomu, že až do postoupení této pohledávky žalobkyni žalovaná zaplatila právní předchůdkyni žalobkyně celkem 15 345 Kč, jak skutkově tvrdila žalobkyně, nabyla žalobkyně na základě jejího postoupení pohledávky na vydání bezdůvodného obohacení ve výši 34 655 Kč na jistině (50 000 Kč – 15 345 Kč). Splatnost této pohledávky se pak pojí s výzvou zástupce žalobkyně žalované ke splnění pohledávek, které jsou předmětem řízení v projednávané věci, v níž žalobkyně určila žalované lhůtu do datum.

42. Příslušenstvím této pohledávky žalobkyně za žalovanou je úrok z prodlení ve výši 15 % p.a. z částky 34 655 Kč od datum do zaplacení (§ 1970 o.z. a § 2 nařízení vlády č. 351/2013 Sb., kterým se určuje výše úroků z prodlení a nákladů spojených s uplatněním pohledávky, určuje odměna likvidátora, likvidačního správce a člena orgánu právnické osoby jmenovaného soudem a upravují některé otázky Obchodního věstníku, veřejných rejstříků právnických

a fyzických osob a evidence svěřenských fondů a evidence údajů o skutečných majitelích,

ve znění pozdějších předpisů).

43. Žalobkyně skutkově tvrdila, že právnická osoba, provedla inkasní úkony spočívající v přijetí plnění na ujednané splátky. K prokázání tohoto skutkového tvrzení provést důkaz záznamy právní předchůdkyně žalobkyně, které však ani dodatečně nepředložila, s tím, že je nemá. Z výpovědi svědkyně jméno příjmení pak pouze vyplývá, že sice jako zástupkyně právní předchůdkyně žalobkyně několikrát žalovanou v jejím bydlišti za tímto účelem navštívila, avšak nedokáže si vybavit počet provedených inkasních úkonů. Svědkyně si byla jistá pouze tím, že nešlo o všech dvacet ujednaných inkasních úkonů. Se zřetelem k tomu,

že žalobkyně po opakovaném poučení podle § 118a odst. 3 o.s.ř. žádné jiné důkazní prostředky o tomto svém skutkovém tvrzení nenavrhla, nepodařilo se jí toto skutkové tvrzení prokázat.

44. Jestliže v řízení nevyšlo najevo, že by právní předchůdkyně žalobkyně provedla inkasní úkony, ohledně nichž se žalobkyně domáhala zaplacení odměny za jejich provedení, nemohla být žalobkyně v projednávané věci co do tohoto žalobního požadavku úspěšná ani z hlediska pravidel o vydání bezdůvodného obohacení.

45. Z těchto důvodů soud žalobu zamítl, pokud se žalobkyně vůči žalované domáhala zaplacení částky převyšující její pohledávku na vydání bezdůvodného obohacení, tj. co do žalobního požadavku na zaplacení 89 653, 65 Kč s úrokem ve výši 25 % p.a. z částky 43 749, 12 Kč

od datum do zaplacení a s úrokem z prodlení ve výši 15 % p.a. z částky 52 929, 17 Kč

od datum do datum a z částky 18 274, 17 Kč od datum do zaplacení.

46. Lhůta k plnění vychází z § 160 odst. 1 o.s.ř. V projednávané věci soud neshledal důvody

pro stanovení delší lhůty ani ke stanovení splátek.

47. Se zřetelem k tomu, že žalobkyně měla v projednávané věci úspěch v rozsahu 28 % a žalovaná v rozsahu 72 %, neboť soud žalobě vyhověl co do žalobního požadavku na zaplacení

34 655 Kč s příslušenstvím, zatímco žalobu zamítl co do částky v celkové výši 89 653, 65 Kč s příslušenstvím, soud postupem podle § 142 odst. 2 o.s.ř. náhradu nákladů řízení poměrně rozdělil. Žalované by tak příslušelo vůči žalobkyni právo na náhradu nákladů řízení

ve výši 44 %. Žalované však v řízení nevznikly žádné náklady, jejichž náhradu by mohla žádat, a proto soud rozhodl, že žádná z účastnic nemá právo na náhradu nákladů řízení.

48. Podle § 148 odst. 1 o.s.ř. stát má podle výsledků řízení proti účastníkům právo na náhradu nákladů řízení, které platil, pokud u nich nejsou předpoklady pro osvobození od soudních poplatků.

49. Stát platil náklady spočívající ve svědečném přiznaném svědkyni jméno příjmení ve výši

120, 80 Kč. Žalobkyně je povinna nahradit státu 72 % těchto nákladů, tj. 87 Kč. Žalovaná je povinna nahradit státu 28 % těchto nákladů, tj. 33, 80 Kč.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do patnácti dnů od doručení jeho písemného vyhotovení ke Krajskému soudu v Praze prostřednictvím Okresního soudu v Kolíně.

Nesplní-li povinný dobrovolně, co mu ukládá vykonatelné rozhodnutí, může oprávněný podat návrh na soudní výkon rozhodnutí.

Cited legal provisions:
§ 588 z. č. 89/2012 Sb.
§ 586 z. č. 89/2012 Sb.
§ 104 z. č. 257/2016 Sb.