Decision date: 2021-04-14

Obvodní soud pro Prahu 6 rozhodl samosoudkyní JUDr. Zuzanou Barochovou ve věci

manželky: osobní údaje manželky anonymizována tři slova jméno příjmení

anonymizována dvě slova adresa

a

manžela: osobní údaje manžela anonymizována tři slova jméno příjmení

anonymizována dvě slova adresa

o rozvod manželství

I. Manželství manželky celé jméno manželky, roz. příjmení a manžela celé jméno manžela, uzavřené dne 25.10.2014 před stát. instituce, se rozvádí.

II. Žádný z manželů nemá právo na náhradu nákladů řízení.

1. Manželka podala dne 13. 2. 2019 u zdejšího soudu návrh na rozvod manželství, který odůvodnila tím, že bylo uzavřeno dne 25. 10. 2014 před stát. instituce, poslední společné bydliště manželů bylo v obvodu obec a číslo. Za trvání manželství se účastníkům narodila dosud nezletilá dcera jméno, datum narození. Na počátku bylo manželství účastníků relativně harmonické, brzy se však počaly mezi manžely objevovat první zásadní rozpory, které se začaly stupňovat po narození dcery, přičemž v současné době mezi manžely panují nepřekonatelné rozpory prakticky ve všech oblastech manželského soužití, včetně otázek týkajících se nezletilé dcery, jako například výchovné metody a opatření, výživa, trávení volného času, oblékání, styk s prarodiči, péče o dceru, léčba nemocí, atd. Manželé se snažili opakovaně vzájemné názorové neshody řešit a diskutovat, avšak bez úspěchu. V důsledku nastalé situace se stalo manželství pouze ryze formálním svazkem, a bez dalšího nefunkčním. Manželka je přesvědčena, že manželství je hluboce, trvale a nenapravitelně rozvráceno, bez naděje na obnovu vzájemného soužití. Podání návrhu na rozvod manželství považuje za jediný možný způsob řešení stavu manželství, do kterého se soužití manželů dostalo. Manželka o rozvodu manželství s manželem jednala, ten však s podáním návrhu na rozvod nesouhlasil, protože podle jeho názoru je pro nezletilou dceru nejlepší zachování stávajícího stavu, přestože je mezi manžely víceméně jakákoliv komunikace problematická a nezletilá dcera tak musí s ohledem na svůj věk zákonitě vnímat negativní atmosféru a názorové neshody mezi rodiči. Podle manželky je stávající stav nezletilou dcerou vnímán negativně a do budoucna by mohl její vývoj negativně ovlivnit více, než ukončení stávajícího nefunkčního a čistě formálního soužití rodičů.

2. Manžel s rozvodem manželství nesouhlasil, podle jeho názoru není manželství trvale a nezvratně rozvráceno, přeje si jeho zachování, především s ohledem na nezletilou dceru.

3. Manželka v písemném stanovisku ze dne 16. 7. 2020 uvedla, že nepřekonatelné rozpory mezi manžely postupem času přerostly do všech oblastí společného soužití, a jelikož se je dlouhodobě nedařilo řešit, manželé spolu intimně nežili a panovala mezi nimi vzájemná nedůvěra, odstěhovala se manželka dne 27. 5. 2019 s nezletilou dcerou jméno ze společné domácnosti, a od tohoto data spolu manželé ani formálně nesdílejí společný byt. Každý z manželů pečuje od té doby o nezletilou dceru samostatně, každý samostatně hospodaří, mezi manžely není dlouhodobě žádný intimní vztah. Vzájemná komunikace mezi manžely se omezuje pouze na záležitosti týkající se nezletilé dcery, přičemž komunikace se odehrává převážně písemnou formou (SMS zprávy, emailové zprávy), neboť mezi manžely je patrná vzájemná averze a nedůvěra. Vztah manželů je ryze formální a jeho zachování je v naprostém rozporu se zájmy nezletilé dcery, neboť aktuální výchovné prostředí nezletilé jméno vyhovuje. Podle manželky není dán žádný kvalifikovaný důvod pro zachování manželství a manželka proto na návrhu na rozvod manželství trvá.

4. Manželka vypověděla, že první problémy v manželství se začaly projevovat v době, kdy otěhotněla. Tím, jak její těhotenství postupovalo, a stávala se závislejší na manželovi, ten začal být stále více dominantní a měl potřebu jí stále více přikazovat, jak se má chovat, co má dělat, a po narození dcery jí oznámil, že už jsou v podstatě jenom rodiče a nikoliv partneři a že jediného, koho v životě potřebuje, je dcera. Vzhledem k tomu, že každý z manželů měl odlišné názory, začaly se množit problémy týkající se péče o dceru. Manžel měl potřebu kontrolovat v podstatě vše, co manželka dělala, týkalo se to i stravy pro dceru, a tím se problémy rozšířily do všech oblastí manželského soužití. Neshody byly, i pokud se týká kontaktů manželky s jejími rodiči. Postupem doby vznikaly i problémy ve finanční oblasti, protože manžel vyžadoval ze strany manželky finanční příspěvky na bydlení. Názorové neshody na péči o dceru manžel ventiloval i před dítětem. Vzhledem k tomu, že neshody mezi manžely se stupňovaly, začala manželka vnímat, že soužití manželů je pro dceru neudržitelné, protože pokyny rodičů si v řadě věcí odporovaly. Podle manželky manžel nechtěl nic řešit a trval nadále na tom, že manželé musejí zůstat spolu. Manželka se od manžela odstěhovala až po té, kdy byli manželé v manželské poradně a také absolvovali jedno mediační jednání. Manželka opakovaně sdělovala manželovi, že způsob společného soužití jí nevyhovuje, manžel zpočátku přiznal, že manželství není úplně optimální, několik dní se snažil, ale nic se nezměnilo. Z toho manželka usoudila, že jakákoliv snaha zachránit manželství je bezpředmětná. Podle manželky je dcera nyní ve větším klidu, než když žila celá rodina společně. Manželé bydlí blízko od sebe. Manželka hodnotí manžela jako člověka, který ji neuvěřitelně zklamal, nemá v něj absolutně žádnou důvěru, není schopna mu odpustit, jak negativní hovoří o ní před dcerou, manžela už nemá ráda. Jiného partnera manželka nemá. Je pevně rozhodnuta s manželem se rozvést a její rozhodnutí nemůže nic změnit. Vztah manželů byl velmi komplikovaný již od samého počátku, před svatbou spolu chodili 2 roky, z této doby byl manžel asi rok a tři čtvrtě nezaměstnaný a z toho plynuly i určité konfliktní situace, nicméně manželka po svatbě vnímala, že do doby, než otěhotněla, byl vztah pro ni příjemný, resp. měl parametry průměrného běžného vztahu. Manžela milovala, byl to i důvod, proč si ho vzala, věřila, že on ocení to, že ho dlouhodobě podporovala v době, kdy byl nezaměstnaný, zejména po lidské, psychologické stránce a věřila, že až bude ona potřebovat jeho podporu, třeba až bude doma s dítětem, že bude schopen jí to vrátit, ale to se nestalo. Podle názoru manželky chce mít manžel ženu proto, aby byla jeho majetkem a aby ho poslouchala. Manželství přestalo fungovat a plnit svoji funkci po narození dcery.

5. Manžel vypověděl, že chtěl řešit s manželkou problémy, když naznačovala, že by se chtěla rozvést, navrhoval jí návštěvu psychologické poradny, avšak manželka to odmítla. Manžel sám pochází z rozvedené rodiny, a proto ví, jaký má rozvod dopad. Od samého začátku chtěl zachovat rodinu, manželka však neslyšela na nic, co navrhoval. Podle manžela je manželka velice fixována na svou matku. Manželé se poznali v září 2012, zamilovali se, byli velmi spokojení, asi za měsíc a půl se sestěhovali a žili v pronajatém bytě v obec a číslo, kde manžel žije dodnes. Po dvou letech se rozhodli vzít, a až do narození dcery vše běželo normálně. Manželka trpí atopickým ekzémem, který se zhoršil po porodu. Na podzim roku 2017 proto byla nucena podstoupit ambulantní léčbu a manžel po tu dobu 2 měsíce pracoval na home office. O dceru se staral i na jaře 2018, kdy manželka musela odjet na celé 2 měsíce do lázní. Manželka si nepřála, aby po dobu lázeňského pobytu byl manžel s dcerou s ní. Manžel ale její rozhodnutí respektoval. V létě roku 2018 byli manželé ještě 2× na dovolené a od podzimu téhož roku začali řešit úpravu poměrů nezletilé dcery, kdy manželka s manželem komunikovala pouze emailem. Manžel se snažil zachovat manželství, dělal další ústupky manželce a vůbec nerozumí tomu, co se stalo. Neví, proč se s ním manželka chce rozvést a nechce zachovat manželství. Nerozumí tvrzení manželky, že všechno bylo špatně a že on je despota. Manžel se o manželku staral, pomáhal jí, když byla nemocná, zajišťoval kompletní chod domácnosti, nákupy, vaření, úklid, staral se o dceru. Rodinu zajišťoval materiálně i finančně. Manželku má stále rád, jinou partnerku nemá, ani za trvání manželství jinou partnerku neměl. Připustil, že intimní život manželů skončil v létě 2018, a to podle jeho názoru ze strany manželky, nikdy nepochopil, jaký důvod v tom byl. Manžel popíral, že by se k manželce choval despoticky a přikazoval jí, co a jak má dělat. Připustil, že manželé měli neshody, pokud se týká například stravování dcery a jejího vyprazdňování. Manžel manželku informoval o tom, že chce zachovat manželství a snažil se jí vycházet ve všem vstříc. Navrhl setkání s mediátorem.

6. Soud usnesením, č.j. 6C 63/2019-32 ze dne 15. 10. 2020 nařídil účastníkům ve smyslu ust. § 100 odst. 2 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, mediaci, a na tu dobu přerušil řízení. Mediace neproběhla, manželka nadále trvala na rozvodu manželství.

7. V písemném vyjádření ze dne 15. 12. 2020 manželka uvedla, že podle jejího názoru již jen obsah účastnických výslechů značí, že každý z manželů vnímá společné soužití naprosto odlišně, má zásadně odlišný náhled na problémy, které jejich manželské soužití provázely, a proto lze již jen na základě obsahu provedených výslechů učinit závěr, že je manželské soužití hluboce rozvráceno. Podle manželky skutečným motivem manžela, pro který nesouhlasí s rozvodem manželství, je jeho snaha prodlužováním tohoto řízení svébytně trestat manželku, která nemá zájem setrvávat v manželství, a připravit si pozici pro případnou disparitu podílů na vypořádání společného jmění manželů. Pokud manžel argumentuje, že v létě 2018 trávili manželé několik dní dovolené ve obec, pak celá dovolená byla poznamenána velice napjatou atmosférou a neustálými názorovými neshodami mezi manžely. Pokud se týká okolností odstěhování manželky s dcerou ze společné domácnosti, pak není pravdou, že by manžel nevěděl, že se manželka s dcerou odstěhovat chce, a že považuje toto řešení s ohledem na prohlubující se konflikty mezi nimi za nejlepší pro dceru. Manželka dlouhodobě manžela prosila, aby se dohodli na rozchodu, protože dcera jejich konflikty již vnímá a navrhovala různé možnosti rozestěhování, ale manžel všechny odmítal. Manželka se snažila s manželem dohodnout na odstěhování již od ledna 2019, avšak manžel toto řešení odmítal a manželka nakonec neměla jinou možnost, jak dceru ochránit před negativními vlivy nefunkčního soužití rodičů, než se odstěhovat. To, že manželovi nesdělila přesné datum odstěhování, nemůže být vykládáno k její tíži, protože manželka tímto krokem především chránila nezletilou dceru. V každém případě je trvalé odstěhování nutno chápat a posuzovat jako jeden z četných projevů hlubokého a nenapravitelného rozvratu manželství.

8. Manžel v písemném vyjádření ze dne 7. 1. 2021 mimo jiné uvedl, že nadále nerozumí aktuální situaci a velmi silným tvrzením manželky ohledně jeho osoby a nemožnosti společného soužití. Mediace se neuskutečnila a účelu, pro který manžel mediaci žádal, nebylo dosaženo, protože po zahájení prvního setkání s mediátorem manželka setrvala na obecné, a i v průběhu řízení již vznášené rétorice, že má manželovi řadu věcí za zlé, a proto bylo společné soužití ukončeno. Podle manžela zásadní tvrzení ohledně příčin a intenzity rozvratu manželství nebyla prokázána a manželovi se doposud vysvětlení od manželky nedostalo. Podle názoru manžela manželka neuvádí žádnou okolnost ve vztahu k manželovi jako takovému, pro kterou by měl panovat kvalifikovaný rozvrat. Manžel se domnívá, že by si s ohledem na délku vztahu zasloužili on i nezletilá dcera jiný přístup ze strany manželky, a alespoň základní snahu o zachování manželství či vysvětlení situace. Dílčí problémy se vždy podařilo vyřešit. Uvedl, že se manželka zřejmě účelově pokouší vykreslit manžela jako despotu a manželství jako nefunkční, manžel tomuto postupu manželky nerozumí, a nesouhlasí s ním. Až do odstěhování manželky spolu s dcerou neměl manžel žádné indicie, že by měl panovat kvalifikovaný rozvrat manželství. Měl doposud za to, že se o manželku byl vždy schopen postarat a najít s ní společnou řeč. Vztah trval mnoho let a nelze se domnívat, že by veškerá negativa a další vlastnosti manžela, které manželka zmiňuje, takto vnímala dlouhodobě. Manželovi se spíše negativní tvrzení o jeho osobě jeví jako snaha ospravedlnit vlastní postup manželky při vehementní snaze o ukončení manželství a rodinného soužití. Manžel se o manželku vždy staral, dlouhodobě činil vše pro to, aby manželé byli šťastní a spokojení a občasné diskuse vnímal jako dílčí nedorozumění, která se nicméně podařilo překonat kompromisní dohodou, až do manželčina odstěhování. V zásadních věcech si manželé vycházeli vstříc.

9. Soud zjistil z oddacího listu, že manželé uzavřeli dne 25. 10. 2014 před stát. instituce platné manželství.

10. Z SMS komunikace mezi manžely s datem 27. 6. bez uvedení roku soud zjistil, že manžel se domáhal telefonického rozhovoru s nezletilou dcerou v době, kdy ta byla s matkou v zoologické zahradě.

11. Z emailové korespondence manželů z období let 2018 a 2019 soud zjistil, že manželé spolu komunikovali o rozvodu manželství, kdy manžel vyjadřoval negativní stanovisko, komunikace se týkala též nezletilé dcery (odlišné názory na způsob jízdy na kole v sedátku), neshodli se na řešení letní dovolené v roce 2019, domlouvali se na úpravě poměrů nezletilé dcery (výchovné prostředí, kontakt s otcem), řešili podpis smlouvy se školkou, apod.

12. Z potvrzení anonymizováno jméno příjmení s datem 9. 11. 2016 týkajícího se zdravotního stavu manželky, soud zjistil mimo jiné, že je pacientka povahou senzitivní, emotivní, starostlivá, impulsivní, celkově v napětí, uvolní se s dcerou. Zdravotní obtíže zde uvedené jsou podle nálezu důsledkem letité jednostranné, dříve pracovní, nyní domácí zátěže, nedostatečné aktivní relaxace, vliv stresu dříve pracovního, starostí osobních, peripetie vztahu původní rodiny – dříve matka, vztah partnerský. Předpokladem efektivní léčby je uspokojivé vyřešení partnerského vztahu.

13. Z korespondenčních lístků zasílaných z lázeňské léčby v roce 2018 manželkou, adresovaných dceři účastníků, manželovi a„ babi“ soud zjistil, že psala pozdravy a zprávy z lázní celé rodině.

14. Z ostatních v řízení provedených důkazů již soud nezjistil žádné podstatné skutečnosti pro rozhodující skutková zjištění nebo právní posouzení věci, a proto je dále nehodnotil.

15. Podle ust. § 755 odst. 1 zák. č. 89/2012 Sb. občanský zákon v platném znění (dále jen občanský zákon) manželství může být rozvedeno, je-li soužití manželů hluboce, trvale a nenapravitelně rozvráceno a nelze očekávat jeho obnovení.

16. Podle ust. § 755 odst. 2 písm. a) občanského zákona, přesto, že je soužití manželů rozvráceno, nemůže být manželství rozvedeno, byl-li by rozvod v rozporu se zájmem nezletilého dítěte manželů, které nenabylo plné svéprávnosti, který je dán zvláštními důvody.

17. Podle ust. § 756 občanského zákona, soud, který rozhoduje o rozvodu manželství, zjišťuje existenci rozvratu manželství a přitom zjišťuje jeho příčiny, pokud dále není stanoveno jinak.

18. Soud po pečlivém zhodnocení všech v řízení provedených důkazů, včetně výpovědí a písemných podání účastníků, dospěl k přesvědčení, že podmínky pro rozvod manželství účastníků jsou naplněny. Manželé spolu nežijí od konce května 2019, kdy se manželka s dcerou odstěhovala (po předchozích dlouhodobých a nevyřešených neshodách s manželem) ze společného bydliště, v kontaktu jsou jen kvůli zajišťování výchovy a potřeb nezletilé dcery, intimně se nestýkají několik let, nejsou schopni shodnout se především na výchovných metodách a péči o nezletilou dceru, ani na dalších otázkách spojených s manželským soužitím. Manželka ztratila k manželovi citový vztah i důvěru, další soužití s ním je pro ni nepřijatelné. Z toho je zřejmé, že manželství účastníků je hluboce a trvale rozvráceno, a proto neplní a do budoucna nemůže plnit žádnou ze svých funkcí tak, jak to má na mysli zákon o rodině. Nevytváří zázemí pro láskyplné a harmonické soužití manželů, ani pro harmonickou, nekonfliktní výchovu nezletilé dcery, která nesoulad a napětí mezi rodiči již nepochybně vnímá. Ze všech těchto důvodů soud proto manželství účastníků rozvedl. Dospěl přitom k přesvědčení, že toto rozhodnutí nebude na újmu nezletilé dceři manželů, protože dítě bylo soudem schválenou dohodou rodičů svěřeno do jejich střídavé péče, a reálný kontakt s oběma rodiči je tak zaručen. Rozvod manželství bude již jen právním potvrzením faktického rozpadu manželství rodičů.

19. Při zkoumání příčin rozvratu manželství účastníků soud dospěl k závěru, že jsou to především zcela odlišné osobnosti manželů a jejich rozdílné povahy, a z těchto rozdílů plynoucí oboustranné frustrace z nepochopení počínání druhého manžela v podstatě ve všech oblastech manželského a rodinného soužití.

20. Výrok o nákladech řízení je odůvodněn ust. § 23 zák. č. 292/2013 Sb., o zvláštních řízeních soudních (z.ř.s.).

Proti tomuto rozsudku je možno podat do 15 dnů od doručení k Městskému soudu v Praze

prostřednictvím soudu zdejšího.

Účastníci jsou povinni si po právní moci tohoto rozsudku nechat vyznačit v občanských průkazech změnu svého osobního stavu.

Manžel, který přijal příjmení druhého manžela, může do jednoho měsíce po právní moci rozhodnutí o rozvodu oznámit matričnímu úřadu, že přijímá opět své dřívější příjmení, popřípadě, že upouští od užívání společného příjmení vedle příjmení dřívějšího.

Cited legal provisions:
§ 755 z. č. 89/2012 Sb.
§ 756 z. č. 89/2012 Sb.