Decision date: 2025-03-18

Obvodní soud pro Prahu 10 rozhodl samosoudkyní Mgr. Nikolou Loučkovou ve věci

žalobkyně: Jméno žalobkyně., IČO IČO žalobkyně sídlem Adresa žalobkyně zastoupená advokátem Jméno advokáta sídlem Adresa advokáta

proti

žalované: Jméno žalované, narozená Datum narození žalované bytem Adresa žalované

o 39 880,05 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni částku ve výši částka, a to do 30 dnů od právní moci tohoto rozsudku.

II. Žaloba se co do částky částka a zákonného úroku z prodlení ve výši 15 % ročně z částky částka od datum do zaplacení a částky částka zamítá.

III. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni náhradu nákladů řízení ve výši částka, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozhodnutí k rukám právního zástupce žalobkyně.

1. Žalobkyně se žalobou ze dne datum domáhala po žalované zaplacení částky částka s příslušenstvím, a to s odůvodněním, že mezi účastnicemi byla dne datum uzavřena smlouvu o úvěru č. hodnota (dále jen „Smlouva“), kterou se žalobkyně zavázala poskytnout žalované úvěr až do výše částka a žalovaná se zavázala přijaté finanční prostředky spolu s příslušenstvím a poplatky k datu splatnosti vrátit. Žalobkyně před uzavřením Smlouvy zkoumala úvěruschopnost žalované. Žalovaná žalobkyni v dotazníku sdělila počet členů domácnosti, pravidelné měsíční výdaje, čisté měsíční příjmy, ověřené čisté měsíční příjmy a další. Dále žalobkyně zkoumala informace z centrální evidence exekucí, výpisu z insolvenčního rejstříku, výpisu z neplatných dokladů, výpisu hledaných osob, výpisu politicky aktivních osob, výpisu z katastrálního rejstříku – platnost adresy, výpisu z registru „sankční seznamy“, interní databáze žalobkyně. Dále žalobkyně vycházela z informací získaných z licence Anonymizováno. Při posouzení úvěruschopnosti žalobkyně vycházela z metodiky schválené ČNB a v souladu se zákonem č. 257/2016 Sb., zákon o spotřebitelském úvěru (dále jen „zákon o spotřebitelském úvěru“), načež dospěla k závěru, že žalovaná je schopna své závazky splácet. Ověřená výše čistého příjmu žalované činila částka, což umožňuje bezproblémové splacení poskytnutého úvěru. Úvěr byl žalované vyplacen na účet dne datum v částce částka. Žalovaná neuhradila ničeho a dostala se do prodlení. Pohledávku žalobkyně tvořila jistina ve výši částka, poplatek za poskytnutí úvěru částka, poplatek za službu „Klidné spaní“ částka, poplatek za službu „Anonymizováno“ částka a poplatek za službu „Informační SMS servis“ částka (celkem částka). Žalovaná dále v souladu s čl. 6.4 VOP a čl. 3 Sazebníku požadovala úhradu smluvní pokuty ve výši 0,1 % denně z jistiny, kterou počítala pouze za prvních 90 dnů prodlení, ode dne datum do datum ve výši částka.

2. Žalovaná se k žalobě nevyjádřila.

3. První jednání ve věci se konalo dne datum. K výzvě soudu žalobkyně nijak nedoplnila svá tvrzení a důkazy vztahující se k posuzování úvěruschopnosti žalované před poskytnutím úvěru, z nařízeného ústního jednání se omluvila. K jednání se, a to bez omluvy, nedostavila ani řádně předvolaná žalovaná, proto soud věc projednal a rozhodl v nepřítomnosti účastníků (§ 101 odst. 3 zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, dále jen „o.s.ř.“).

4. Zdejší soud provedl ve věci listinné důkazy navržené žalobkyní, ze kterých učinil následující závěr o skutkovém stavu:

5. Mezi účastnicemi byla dne datum uzavřena smlouva o spotřebitelském úvěru č. hodnota, na základě, které bylo mezi stranami ujednáno poskytnutí úvěru až do částka s tím, že bylo ujednáno, že úvěr bude splacen ve formě jednorázové splátky ve výši částka dne datum. V rámci smlouvy byla ujednána RPSN ve výši 1410,33 % (smlouvou o spotřebitelském úvěru, souhlasem se zpracováním osobních údajů, údaji o poskytovateli spotřebitelského úvěru, autorizace ověření totožnosti). Pro případ prodlení žalované bylo sjednáno, že žalobkyně je oprávněna účtovat mj. pokutu ve výši 0,1 % denně z dlužné částky (všeobecné obchodní podmínky, sazebník). Částka ve výši částka byla žalované vyplacena na účet č. č. účtu, pozn. 2442531301 vaše FlexiFin půjčka s datem datum, var. symbol č. var. symbol (přehled bankovních transakcí vyplacených spotřebiteli). V rámci ověřování úvěruschopnosti žalobkyně zjistila, že celkový počet osob ve společné hospodařící domácnosti žalované je 2, počet členů ve společné hospodařící domácnosti s příjmem je 2, výše pravidelných měsíčních výdajů na půjčky činí částka, výše pravidelných měsíčních výdajů na bydlení činí částka, další nezbytné výdaje činí částka, ostatní nezbytné výdaje jsou částka, výše čistého měsíčního přijmu uvedeného spotřebitelem činí částka, vypočítané minimální výdaje částka, disponibilní příjem částka; příjem byl spotřebitelem doložen prostřednictvím bankovního výpisu, který obsahoval příjmové transakce, případné další příjmy byly spotřebitelem vloženy jiným způsobem, výše ověřeného čistého měsíčního příjmu částka (Výpis o posouzení úvěruschopnosti u společnosti Jméno žalobkyně., identifikační číslo případu Anonymizováno, jméno a příjmení Jméno žalované, listina Identifikované příjmy, listina BankID výpis). Žalobkyně žalovanou vyzvala k zaplacení dlužných částek předžalobní výzvou ze dne datum, kdy žalovanou upozornila na možné soudní vymáhání dluhu. Výzva byla zaslána téhož dne doporučeně, avšak žalovaná na výzvu nereagovala (předžalobní výzva, podací lístek).

6. Po právní stránce soud věc posoudil podle následujících ustanovení právních předpisů:

7. Podle § 2395 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, (dále jen „o. z.“) smlouvou o úvěru se úvěrující zavazuje, že úvěrovanému poskytne na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky, a úvěrovaný se zavazuje poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky.

8. Podle § 588 o. z., soud přihlédne i bez návrhu k neplatnosti právního jednání, které se zjevně příčí dobrým mravům, anebo které odporuje zákonu a zjevně narušuje veřejný pořádek. To platí i v případě, že právní jednání zavazuje k plnění od počátku nemožnému.

9. Podle § 2 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru spotřebitelským úvěrem je odložená platba, peněžitá zápůjčka, úvěr nebo obdobná finanční služba poskytovaná nebo zprostředkovaná spotřebiteli.

10. Podle § 86 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru důkladně posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě informací nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených k povaze, délce, výši a rizikovosti úvěru pro spotřebitele, získaných z relevantních vnitřních nebo vnějších zdrojů, včetně spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet.

11. Podle § 86 odst. 2 zákona o spotřebitelském úvěru poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje schopnost spotřebitele plnit povinnosti sjednané ve smlouvě, zejména splácet sjednané splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů a dalších údajů o finanční a ekonomické situaci spotřebitele, jako jsou údaje o jeho majetku a závazcích a o způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

12. Podle § 87 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Soud k neplatnosti přihlédne i bez návrhu. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

13. Podle § 75 zákona o spotřebitelském úvěru poskytovatel a zprostředkovatel je povinen provozovat svou činnost s odbornou péčí.

14. Žalobkyně a žalovaná uzavřely dne datum smlouvu o spotřebitelském úvěru ve smyslu § 2395 o. z. a § 2 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru, na jejímž základě žalobkyně poskytla žalované jednorázově částku ve výši částka. Žalobkyně vystupovala ve smyslu § 420 o. z. jako podnikatel, který při uzavírání a plnění smlouvy jednal v rámci své výdělečné činnosti prováděné soustavně, samostatně na vlastní účet a odpovědnost živnostenským způsobem za účelem dosažení zisku, a žalovaný vystupoval ve smyslu § 419 o. z. jako spotřebitel jednající mimo rámec své podnikatelské činnosti nebo samostatného výkonu svého povolání, proto jde dle § 1810 o. z. o spotřebitelskou smlouvu. Jde o typickou formulářovou smlouvu, tedy o předem připravený finanční produkt, jehož podmínky nejsou sjednávány individuálně, ale jsou předem dány v obchodních podmínkách, přičemž spotřebitel jakožto slabší smluvní strana nemá šanci je ovlivnit. Je proto chráněn kogentními ustanoveními občanského zákoníku a zákona o spotřebitelském úvěru před zneužitím postavení podnikatele.

15. Základní povinností poskytovatele spotřebitelských úvěrů je dle § 86 odst. 1, 2 zákona o spotřebitelském úvěru řádné zkoumání tzv. úvěruschopnosti spotřebitele. Tu poskytovatel zkoumá zejména na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele. V případě, že poskytovatel spotřebiteli poskytne spotřebitelský úvěr, aniž řádně zkoumal jeho úvěruschopnost, je smlouva o spotřebitelském úvěru dle § 87 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru absolutně neplatná.

16. Soud má za to, že v dané věci žalobkyně neprokázala, že by zkoumala úvěruschopnost žalované tak, jak jí ukládá § 86 zákona o spotřebitelském úvěru.

17. Z „výpisu o posouzení úvěruschopnosti“ plyne, že žalobkyně při prověřování úvěruschopnosti zjistila, že žalovaná bydlí v domácnosti o dvou osobách, že čistý měsíční příjem žalované činí částka, že žalovaná uváděla jako výši pravidelných měsíčních výdajů na půjčky částka, na bydlení částka a další nezbytné výdaje částka. Ověřený čistý příjem žalobkyně určila ve výši částka. Dále žalobkyně v rámci posouzení úvěruschopnosti počítala pro žalovanou rezervu částka a rovněž jí sama vypočetla minimální výdaje ve výši částka. Tímto výpočtem dospěla k závěru, že disponibilní příjem žalovaného činí částka. Z těchto údajů žalobkyně posoudila žalovanou jako úvěruschopnou.

18. Z důkazů výpis o posouzení úvěruschopnosti“ a z důkazu „identifikované příjmy“ však nelze dovodit, že by žalobkyně příjmy a výdaje žalované posuzovala dostatečně. Z dokumentu „identifikované příjmy“ plyne, že příjem žalované byl doložen prostřednictvím bankovního výpisu, který obsahoval příjmové transakce. Případné další příjmy byly doloženy „jiným způsobem“. Takto žalobkyně dospěla k výši ověřeného čistého měsíčního příjmu částka. I pokud by soud uvěřil pravdivosti tohoto dokumentu, tedy že uvedená částka skutečně odpovídá doloženým transakcím (výpisy z účtu však žalobkyně k žalobě nepřiložila), pouhé seznámení se s příjmy na účtu nepostačuje ke zjištění úvěruschopnosti. Protože žalobkyně nedoložila, že příjmy žalované mohla skutečně z výpisů z účtu zjistit, např. předložením výpisů z účtu žalované nebo jejích výplatních pásek, soud uzavřel, že žalobkyně příjmy žalované zkoumala nedostatečně. Stejně podstatné je dále zjištění pravidelných výdajů žalované a jejich vzájemné porovnání. Ohledně výdajů žalované žalobkyně vycházela z tvrzení žalované, což následně interním postupem korigovala tak, že pro žalovanou počítala s rezervou částka měsíčně a vypočítala minimální výdaje částka. K posouzení úvěruschopnosti dle § 86 odst. 1, 2 zákona o spotřebitelském úvěru je však nutno vycházet ze skutečných výdajů žalované. Vzhledem k tomu, že žalobkyně soudu nedoložila, že by měla k dispozici údaje o skutečných výdajích žalované, např. výpisy z účtu s výdaji, nájemní smlouvu, smlouvu s operátorem, smlouvu s poskytovatelem energií atp., kterými by mohla skutečnou výši měsíčních výdajů žalované zjistit a zjištěnou hodnotu porovnat se zjištěnými ověřenými příjmy žalované, soud uzavřel, že žalobkyně výdaje žalované zkoumala nedostatečně.

19. Byla-li by žalobkyně na jednání, poučil by ji soud dle § 118a odst. 1 a 3 o. s. ř. Toto poučení však soud poskytuje pouze u jednání. Jelikož se žalobkyně k prvnímu nařízenému jednání konanému dne datum nedostavila, o možnost být soudem řádně poučena o riziku neunesení svého důkazního břemene ohledně posuzování úvěruschopnosti se sama připravila. Soud není povinen poskytovat poučení žalobkyni písemně, obzvlášť ne tehdy, je-li strana zastoupena advokátem (srov. usnesení Nejvyššího soudu sp. zn. spisová značka: „ustanovení § 118a o. s. ř. upravuje jen poučovací povinnost soudu při jednání. Nemohl-li soud poskytnout účastníku poučení podle ustanovení § 118a o. s. ř. proto, že se nedostavil k jednání, není oprávněn ani povinen mu sdělovat potřebná poučení jinak a není ani povinen jen z tohoto důvodu odročovat jednání,“).

20. Soud proto uzavírá, že žalobkyně neprokázala, že splnila svou povinnost dle § 86 zákona o spotřebitelském úvěru, pročež je smlouva o spotřebitelském úvěru absolutně neplatná.

21. Dále soud poukazuje na to, že v posuzovaném případě bylo ve smlouvě o spotřebitelském úvěru uvedeno, že RPSN činí 1 410,33 %. Z databáze Anonymizováno se podává, že průměrná RPSN u úvěrů poskytnutých domácnostem na spotřebu činila v říjnu roku 2023 sazbu 9,37 %. Ve smlouvě byla tedy více než 150násobná RPSN oproti obvyklé praxi peněžních ústavů. Takto vysoká úplata za poskytnutí úvěru je zjevně v rozporu s dobrými mravy, pročež je smlouva o spotřebitelském úvěru absolutně neplatná i podle § 588 o. z. V tomto smyslu lze odkázat na judikaturu Nejvyššího soudu, podle níž není v rozporu s dobrými mravy úrok, který je dvojnásobkem či trojnásobkem úrokové míry peněžních ústavů (rozhodnutí sp. zn. spisová značka a spisová značka), nikoli však 150násobkem.

22. Protože soud smlouvu o spotřebitelském úvěru posoudil podle § 87 zákona o spotřebitelském úvěru jako absolutně neplatnou, žalobkyně má nárok pouze na vrácení poskytnuté jistiny ve výši částka, a to v nové době splatnosti (§ 87 odst. 1 poslední věta zákona o spotřebitelském úvěru). Břemeno tvrzení a břemeno důkazní o skutečnosti, jaká doba je pro vrácení nesplacené jistiny ve smyslu § 87 odst. 1 a 2 zákona o spotřebitelském úvěru přiměřená možnostem žalované (jaké jsou její celkové majetkové poměry), tížila žalovanou. Protože žalovaná se k žalobě nevyjádřila a na ústní jednání se nedostavila, určil tuto lhůtu k plnění soud, a to v délce 30 dnů s přihlédnutím k tomu, aby byl žalované poskytnut čas pro případné obstarání finančních prostředků k uhrazení dluhu (výrok I.). Ve zbývajícím rozsahu soud žalobu zamítl (výrok II.).

23. O náhradě nákladů řízení ve vztahu mezi účastníky soud rozhodl dle § 142 odst. 2 o. s. ř. a žalobkyni, která měla ve věci částečný úspěch, přiznal poměrnou část náhrady nákladů řízení ve výši 23 % (žalobkyně se žalobou domáhala celkem hodnota vč. příslušenství ke dni rozhodnutí, srov. usnesení Nejvyššího soudu ČR ze dne datum, sp. zn. spisová značka a nález Ústavního soudu ČR sp. zn. I. ÚS 2717/08, a byla úspěšná v částce částka, tj. 61,5 % %; v části částka, tj. 38,5 %, byla neúspěšná. Žalobkyni proto náleží náhrada nákladů v poměru 23 %). V případě plného úspěchu ve věci by žalobkyni náležela náhrada nákladů sestávající se ze zaplaceného soudního poplatku ve výši částka a nákladů zastoupení advokátem ve výši částka. Advokátovi náleží odměna stanovená dle § 6 odst. 1 a § 14b odst. 1 písm. c) vyhlášky č. 177/1996 Sb., advokátního tarifu, (dále jen „a. t.”) z tarifní hodnoty ve výši částka sestávající z částky částka za 3 úkony právní služby dle § 11 odst. 1 písm. a) a. t. (převzetí a přípravu zastoupení, předžalobní výzva, žaloba) včetně 3 paušálních náhrad výdajů po částka dle § 14b odst. 5 písm. b) a. t., celkem částka, a DPH ve výši 21 % ve výši částka. Protože však byla žalobkyně úspěšná jen částečně, náleží žalobkyni náhrada nákladů v poměrné (23 %) výši částka (výrok III.). Soud dospěl k závěru, že jsou splněny podmínky pro přiznání náhrady nákladů řízení v rozsahu podle § 14b a. t. Žaloba je podána na ustáleném vzoru, ve kterém žalobkyně pouze mění žalovanou osobu a několik málo dalších údajů, čímž se celý proces stává z velké části pouze automatizovanou administrativní záležitostí, nevyžadující složité právní posouzení ani zásadní individualizaci skutkových a právních tvrzení. Z úřední činnosti je soudu známo, že žalobkyně je tímto právním zástupcem zastoupena ve větším množství velmi podobných řízení. Soud proto přiznal náhradu nákladů řízení v rozsahu dle § 14b a. t.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to k Městskému soudu v Praze, prostřednictvím Obvodního soudu pro Prahu 10.

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené mu tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 6 vyhl. č. 177/1996 Sb.
§ 14b vyhl. č. 177/1996 Sb.
§ 101 z. č. 99/1963 Sb.
§ 118a z. č. 99/1963 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 2395 z. č. 89/2012 Sb.