Decision date: 2021-05-14

Okresní soud v Nymburce rozhodl samosoudkyní titul Jaroslavou Homolovou ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně zastoupená advokátem údaje o zástupci

proti

žalované: osobní údaje žalované

o zaplacení 19.177 Kč s příslušenstvím,

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni 19.177 Kč spolu s úroky z prodlení ve výši 8,25% od 22. 10. 2020 do zaplacení do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

II. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni náhradu nákladů řízení v částce 2.070,50 Kč do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku k rukám titul. jméno příjmení, advokáta se sídlem adresa.

Žalobkyně se domáhala proti žalované zaplacení shora uvedené částky s příslušenstvím. Žalobu odůvodnila zejména tím, že uzavřela s žalovanou dohodu o uznání dluhu ze dne 25. 1. 2019, ve znění dodatku ze dne 24. 5. 2019. Žalovaná v ní uznala svůj dluh vůči žalobkyni co do důvodu i výše celkem ve výši 21.727 Kč. Tento dluh se pak zavázala uhradit v 72 pravidelných měsíčních splátkách v souladu se sjednaným splátkovým kalendářem. Právním důvodem pak byl úvěr poskytnutý na základě úvěrové smlouvy číslo ze dne 24. 8. 2016, která byla uzavírána mezi úvěrující společností právnická osoba a žalovanou jako úvěrovanou. Pohledávka z předmětného úvěru byla na žalobkyni postoupena smlouvou o prostoupení pohledávek ze dne 8. 8. 2018 s účinností ke dni 6. 9. 2018. Postoupení pohledávky bylo žalované řádně oznámeno. Žalovaná se pak dostala do prodlení s plněním sjednaného splátkového kalendáře, a to konkrétně splátky č. 8 a č. 9. Žalobkyně se proto rozhodla využít svého smluvního oprávnění a v souladu s ustanovením § 142a občanského soudního řádu odeslala žalované dne 16. 11. 2020 oznámení o zesplatnění dluhu spolu s předžalobní upomínkou. V rámci dopisu o zesplatnění pohledávky byla žalovaná vyzvána k úhradě dlužné částky, která aktuálně činila 19.177 Kč. Současně byla žalované poskytnuta lhůta k úhradě této pohledávky, a to nejpozději do 21. 10. 2020. Žalobkyně rovněž požaduje k zaplacení úrok z prodlení jdoucí od prvního dne po uplynutí lhůty, která byla žalované poskytnuta k úhradě zesplatněné pohledávky, tj. od 22. 10. 2020.

Žalovaná se k žalobě nevyjádřila. K jednání soudu se pak žalovaná bez omluvy nedostavila, ačkoliv byla k jednání řádně předvolána. Soud proto ve smyslu § 101 odst. 3 o.s.ř. jednal v nepřítomnosti žalované, vycházel přitom z obsahu spisu a provedených důkazů.

Ze smlouvy o úvěru ze dne 24. 8. 2016, číslo má soud prokázáno, že tato byla uzavírána mezi společností právnická osoba, IČO, (původní věřitel) a žalovanou. Na jejím základě byl žalované na její bankovní účet vyplacen úvěr ve výši 10.000 Kč. Předmětný úvěr se žalovaná zavázala vrátit spolu s poplatkem ve výši 4.250 Kč, tj. celkem 14.250 Kč, a to ve třech měsíčních splátkách po 4.750 Kč, počínaje dnem 28. 9. 2016.

Z listiny označené jako„ Splátková dohoda“ ze dne 25. 1. 2019, ve znění dodatku ze dne 24. 5. 2019, má soud prokázáno, že obsahuje uznávací prohlášení žalované, podle kterého uznává částku 21.727 Kč jako svůj dluh z titulu úvěrové smlouvy uzavřené mezi původním věřitelem a žalovanou. Žalovaná se původně zavázala uhradit uznaný dluh ve 43 měsíčních splátkách po 500 Kč, počínaje dnem 20. 2. 2019, s tím že poslední splátka činí 727 Kč a je splatná dne 22. 8. 2022. Splátky měly být hrazeny pod variabilní symbol. Součástí dohody je rovněž ujednání o tom, že žalobkyně je oprávněna požadovat zaplacení celého dluhu najednou v případě, že se žalovaná dostane do prodlení se zaplacením částky odpovídající nejméně dvěma plným splátkám. Dodatkem ze dne 24. 5. 2019 pak byly nově sjednány výše i počet splátek, když konkrétně bylo ujednáno, že žalovaná dluh uhradí v 72 měsíčních splátkách po 300 Kč, počínaje dnem 27. 5. 2019 Poslední splátka bude činit 227 Kč se splatností dne 25. 3. 2025. Splátky měly být hrazeny pod variabilní symbol. Na obě uvedené listiny (dohoda + dodatek) žalovaná připojila svůj podpis.

Z dopisu nazvaného„ zesplatnění dluhu“ ze dne 13. 10. 2020 má soud prokázáno, že žalovaná byla informována o zesplatnění dluhu, když se dostala do prodlení s placením splátky splatné již dne 27. 12. 2019. Žalovaná pak byla vyzvána, aby uhradila svůj aktuálně vyčíslený dluh ve výši 19.177 Kč nejpozději do 21. 10. 2020.

Z výzvy před podáním žaloby ze dne 16. 11. 2020 má soud prokázáno, že žalovaná byla před podáním žaloby opětovně vyzvána k dobrovolnému zaplacení svého dluhu ve výši 19.177 Kč s příslušenstvím.

Nebylo naopak prokázáno, že by žalovaná na svůj dluh cokoliv zaplatila.

Z dalších listinných důkazů soud svá skutková zjištění nečinil, neboť pro právní posouzení věci nemají žádný význam.

Podle § 2053 zák. č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, uzná-li někdo svůj dluh co do důvodu i výše prohlášením učiněným v písemné formě, má se za to, že dluh v rozsahu uznání v době uznání trvá.

Podle § 133 o.s.ř. skutečnost, pro kterou je v zákoně stanovena domněnka, jež připouští důkaz opaku, má soud za prokázánu, pokud v řízení nevyšel najevo opak.

Po provedeném dokazování na základě shora zjištěného skutkového stavu dospěl soud k závěru, že žaloba je důvodná. Pro právní posouzení této věci je pak v daném případě rozhodující splátková dohoda ze dne 25. 1. 2019, ve znění dodatku ze dne 24. 5. 2019, obsahující písemné prohlášení, ve kterém žalovaná ve vztahu k žalobkyni uznává svůj dluh ve výši 21.727 Kč. Tento dluh se žalovaná konečně zavázala podle dodatku ze dne 24. 5. 2019 hradit v 72 měsíčních splátkách po 300 Kč, počínaje dnem 27. 5. 2019 Poslední splátka měla činit 227 Kč se splatností dne 25. 3. 2025. Splátky měly být hrazeny pod variabilní symbol. Důvodem tohoto dluhu je závazek žalované vyplývající ze smlouvy o úvěru ze dne 24. 8. 2016, číslo uzavřené mezi společností právnická osoba, IČO, (původní věřitel) a žalovanou. Tímto jednostranným právním úkonem žalované tedy nastala vyvratitelná právní domněnka, že v době uznání, tj. ke dni 25. 1. 2019, dluh existoval (tj. žalobkyně nemusela prokazovat jeho existenci) a bylo na žalované, aby prokázala, že dluh již zanikl, respektive nevznikl. Žádná taková skutečnost nebyla v řízení prokázána, natož tvrzena. Soud proto žalobě v plném rozsahu vyhověl.

Soud vyhověl žalobkyni i co do příslušenství přiznané pohledávky ve smyslu ustanovení § 1970 o.z., když období, za něž žalobkyně úrok z prodlení požaduje, je obdobím, kdy byla žalovaná s plněním své povinnosti již v prodlení, tj. od 22. 10. 2020. Požadovaná výše úroků z prodlení pak odpovídá nařízení vlády č. 351/2013 Sb., v platném znění.

O náhradě nákladů řízení soud rozhodl dle ustanovení § 142 odst. 1 ve spojení s § 142a odst. 1 o.s.ř., když žalobkyně byla ve věci plně úspěšná. Žalobkyni tedy soud přiznal na nákladech právního zastoupení dle vyhlášky č. 177/1996 Sb., advokátní tarif, 2x úkon právní služby po 300 Kč (§ 14b odst. 2, převzetí a příprava zastoupení, písemné podání ve věci samé), 1x po 150 Kč za jednoduchou výzvu k plnění, 3x režijní paušál po 100 Kč (převzetí zastoupení, sepis žaloby, zaslání výzvy), DPH 21% ve výši 220,50 Kč, zaplacený soudní poplatek 800 Kč Náklady řízení celkem 2 070,50 Kč.

Lhůta k plnění byla určena podle § 160 odst. 1 o.s.ř. Místo plnění náhrady nákladů podle § 149 odst. 1 o.s.ř.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to ke Krajskému soudu v Praze, prostřednictvím Okresního soudu v Nymburce. Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení.

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§  nař. vl. č. 351/2013 Sb.
§ 101 z. č. 99/1963 Sb.
§ 1970 z. č. 89/2012 Sb.
§ 133 z. č. 99/1963 Sb.
§  vyhl. č. 177/1996 Sb.
§ 149 z. č. 99/1963 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 2053 z. č. 89/2012 Sb.
§ 142a z. č. 99/1963 Sb.