Decision date: 2022-11-16

Okresní soud v Jeseníku rozhodl samosoudcem Mgr. Ing. Davidem Novotným ve věci

žalobce: osobní údaje žalobce zastoupená advokátem údaje o zástupci

proti

žalovanému: osobní údaje žalovaného zastoupený opatrovníkem příjmení jméno příjmení

sídlem adresa

o 6.667,02 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaný je povinen zaplatit žalobci částku ve výši 6.667,02 Kč, a to do tří dnů od právní moci rozsudku.

II. Žaloba se částečně zamítá co do úroku ve výši 18,9 % ročně z částky 6.667,02 Kč od 2. 3. 2019 do zaplacení, co do úroku z prodlení ve výši 9 % ročně z částky 6.667,02 Kč od 2. 3. 2019 do zaplacení, co do kapitalizovaného úroku z prodlení ve výši 258,11 Kč a co do kapitalizovaného úroku ve výši 469,60 Kč.

III. Žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení.

1. V odůvodnění tohoto rozsudku soud dle § 157 odst. 4 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, (dále jako „o. s. ř.“), uvede pouze předmět řízení, závěr o skutkovém stavu a stručné právní posouzení věci, neboť se jedná o rozsudek, proti němuž není odvolání přípustné dle § 202 odst. 2 o. s. ř.

2. Předmětem řízení je zaplacení částky 6.667 Kč a kapitalizovaný smluvní úrok 18,9 % ročně z částky 6.667 Kč za dobu od 3. 9. 2018 do 1. 3. 2019 ve výši 469,6 Kč, dále kapitalizovaný zákonný úrok z prodlení 9 % ročně z částky 6.667 Kč za dobu od 3. 9. 2018 do 1. 3. 2019 ve výši 258,11 Kč, dále úrok 18,9 % ročně z částky 6.667,02 Kč od 2. 3. 2019 do zaplacení a zákonný úrok z prodlení ve výši 9 % ročně z částky 6.667,02 Kč od 2. 3. 2019 do zaplacení, to vše z titulu smlouvy ze dne datum, na základě které právnická osoba, sídlem adresa, IČO, (dále jako„ právní předchůdce žalobce“), poskytla žalovanému kontokorentní úvěr k jeho účtu poskytnutému mu právním předchůdcem žalobce na základě smlouvy o účtu číslo. Žalovaný kontokorent přečerpal a pohledávky z úvěru byly postoupeny žalobci na základě smlouvy o postoupení pohledávek ze dne datum s účinností ke dni 1. 3. 2019.

3. V řízení se vyskytoval cizí prvek daný tím, že žalovaný je státní občanem anonymizováno republiky a má bydliště na území anonymizováno republiky bylo nutné vyřešit otázku vlastní pravomoci a příslušnosti věc projednat a užití hmotného práva v projednávaném případě. Otázku mezinárodní příslušnosti posoudil krajský soud v rozhodnutí ze dne datum rozhodnutí, č. j. číslo jednací Krajský soud uzavřel, že pokud jde o mezinárodní příslušnost tuto je nutno posoudit dle článku 7 odst. 1 písm. b) nařízení Brusel I bis, neboť úvěr je služba a mezinárodně příslušné jsou tedy soudy členského státu dle místa, kde služba byla nebo měla být poskytnuta (tj. místo, kde byl nebo měl být úvěr vyplacen) s tím, že pokud je zasílán na účet u české banky, je plněno v České republice Smlouva byla uzavřena s právní předchůdkyní žalobkyní právnická osoba, se sídlem v České republice, jež na území České republiky působí a provozuje svou činnost. Úvěr byl žalovanému poskytnut taktéž na území České republiky a zároveň zaslán na úvěrový účet vedený na území České republiky. V projednávané věci je nutno aplikovat ustanovení článku 5 a ustanovení článku 7 odst. 1 písm. a), b) odrážka druhá nařízení Brusel I bis, podle něhož osoba, která má bydliště v některém členském státě, může být v jiném členském státě žalována, pokud předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy u soudu místa, kde závazek, o nějž se jedná, byl nebo měl být splněn. Místem plnění je pak v případě poskytování služeb místo na území členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo měly být poskytnuty, což je v daném případě Česká republika. U mezinárodní příslušnosti dle článku 7 nařízení Brusel I bis je místěn příslušný soud dle místa, kde služby (úvěr) měly (měly být) poskytnuty, tj. místo, kde byl nebo měl být úvěr vyplacen, což se v dané případě stalo v obec, v obvodu Okresního soudu v Jeseníku, který je tak i místně příslušný k projednání uvedené věci. Pokud jde o rozhodné právo, zdejší soud má za to, že základem je smlouva o poskytnutí úvěru na sporožirovém účtu. Tato smlouva se řídí čl. 4 odst. 1 písm. b) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. 6. 2008 (Nařízení Řím I), a dále při aplikaci čl. 6 odst. 4 písm. a) citovaného nařízení právním řádem českým. Rozhodným právem pro danou věc je hmotné právo české.

4. Po provedeném dokazování dospěl soud k následujícímu závěru o skutkovém stavu. právnická osoba, tedy právní předchůdce žalobce, a žalovaný uzavřeli v obec dne datum smlouvu o účtu, na základě kterého byl k témuž dni žalovanému otevřen účet číslo bankovní účet vedený v českých korunách. V obec dne datum právní předchůdce žalobce a žalovaný uzavřeli smlouvu o kontokorentním úvěru, na základě které získal žalovaný možnost povoleného přečerpání zůstatku na účtu až do částky 5.000 Kč. Strany se dohodly na úrokové sazbě 18,9 % ročně s měsíčním úročením ke konci měsíce z čerpaného kontokorentu, dále se dohodly, že v případě porušení podmínek smlouvy může právní předchůdce žalobce okamžitě zesplatnit veškeré nároky z kontokorentního úvěru. Žalovaný nebyl oprávněn přečerpat poskytnutý úvěrový limit a dále bylo sjednáno, že veškeré nesplacené úroky a další poplatky se k poslednímu dni v měsíci přičtou k nezaplacené jistině úvěru, a to i přes úvěrový limit. Právní předchůdce žalobce prověřoval úvěruschopnost žalovaného tak, že tento mu sdělil, že je zaměstnán, je vyučen, je svobodný, bydlí u rodičů, svůj příjem tvrdil ve výši částka, uvedl, že nemá další splátky ani příjmy, příjem doložil výpisy z účtu. Dle výpisu z účtu za období od 1. 1 2017 do 31. 1. 2017 měl žalovaný na svém účtu počáteční zůstatek 11,27 Kč, na účet obdržel v tomto měsíci 16.461 Kč, z účtu odešlo 16.568,31 Kč a konečný zůstatek byl - 96,04 Kč, za období od 1. 2. 2017 do 28. 2. 2017 měl žalovaný na svém účtu počáteční zůstatek - 96,04 Kč, na účet celkem přišlo 14.907 Kč, z účtu odešlo 14.932,32 Kč a konečný zůstatek účtu tak činil

- 121,36 Kč, v období od 1. 3. 2017 do 31. 3. 2017 měl žalovaný na svém účtu počáteční zůstatek - 121,36 Kč, na účet obdržel v tomto měsíci 17.645 Kč, z účtu odešlo 16.575,72 Kč konečný zůstatek účtu tak činil - 72,08 Kč, v období od 1. 4. 2017 do 30. 4. 2017 měl žalovaný na svém účtu počáteční zůstatek - 72,08 Kč, na účet obdržel v tomto měsíci 27.567 Kč, z účtu odešlo 27.512,08 Kč a konečný zůstatek účtu tak činil - 17,16 Kč. K 31. 12. 2017 žalovaný přečerpal úvěrový limit a stav jeho účtu byl - 5.124,03 Kč, k 31. 1. 2018 pak byl stav účtu žalovaného

- 5.102,83 Kč. Dopisem z 3. 9. 2018 právní předchůdce žalobce sdělil žalovanému, že přes opakované upomínání je na jeho účtu stále nepovolený záporný zůstatek, a to po dalším úročení ve výši 6.667,02 Kč jistiny a 24,44 Kč kapitalizovaného zákonného úroku z prodlení. Dne 3. 9. 2018 byla proto pohledávka z účtu převedena na evidenční účet pohledávek, právní předchůdce žalobce vyzval žalovaného k neprodlené úhradě celé dlužné částky. Dne datum právní předchůdce žalobce s žalobcem uzavřeli dohodu, na základě které se právní předchůdce zavázal žalobci postoupit závazky specifikované k příloze č. 1 k této smlouvě s účinností ke dni uhrazení dohodnuté ceny žalobcem s tím, že v příloze ke smlouvě je uvedena i pohledávky právního předchůdce žalobce za žalovaným z titulu předmětné smlouvy a úplata byla žalobcem uhrazena dne 1. 3. 2019. Oznámením o postoupení pohledávky ze dne datum právní předchůdce žalobce oznámil žalovanému, že pohledávka za žalovaným byla postoupena žalobci. Předžalobní upomínkou ze dne 7. 11. 2019 podanou k poštovní přepravě téhož dne, vyzval zástupce žalobce žalovaného k zaplacení dlužné částky s tím, že pokud tak neučiní, bude podána žaloba.

5. Po právní stránce posoudil soud věc takto.

6. Dle § 2395 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen„ o. z.“) smlouvou o úvěru se úvěrující zavazuje, že úvěrovanému poskytne na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky, a úvěrovaný se zavazuje poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky.

7. Podle § 2 odst. 1 zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru, ve znění pozdějších předpisů (dále jen„ z. s. ú.“) spotřebitelským úvěrem je odložená platba, peněžitá zápůjčka, úvěr nebo obdobná finanční služba poskytovaná nebo zprostředkovaná spotřebiteli.

8. Dle § 86 odst. 1, 2 z. s. ú. poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet. Poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

9. Dle § 87 odst. 1 z.s.ú. poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Soud k neplatnosti přihlédne i bez návrhu. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

10. Dle § 588 o. z. soud přihlédne i bez návrhu k neplatnosti právního jednání, které se zjevně příčí dobrým mravům, anebo které odporuje zákonu a zjevně narušuje veřejný pořádek. To platí i v případě, že právní jednání zavazuje k plnění od počátku nemožnému.

11. Právní předchůdce žalobce a žalovaný uzavřeli dne datum smlouvu o spotřebitelském úvěru dle § 2395 o. z. ve spojení s § 2 odst. 1 z. s. ú., když se právní předchůdce žalobce, jako podnikatel, zavázal žalovanému poskytnout na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky (vyčerpat z účtu prostředky do záporné hodnoty), a žalovaný se zavázal poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky, a to z pozice spotřebitele. S ohledem na údaje uvedené v žádosti o poskytnutí úvěrového produktu a vzhledem k předloženým výpisům z účtů, které žalobce předložil k prokázání řádného přezkoumání úvěruschopnosti žalovaného, je zřejmé, že právní předchůdce žalobce řádně nezkoumal a nevyhodnotil tzv. úvěruschopnost spotřebitele, žalovaného, ve smyslu § 86 z. s. ú. a rozhodovací praxe Ústavního soudu (srov. nález ze dne 26. 2. 2019, sp. zn. III. ÚS 4129/18) a Nejvyššího soudu (srov. rozsudek ze dne 25. 7. 2018, sp. zn. 33 Cdo 2178/2018). Právní předchůdce žalobce ověřoval úvěruschopnost žalovaného z výpisu z účtů, z výpisu z účtů však vyplývá neúvěruschopnost žalovaného, tedy že právní předchůdce žalobce úvěruschopnost neposoudil řádně. Všechny 4 předložené výpisy z účtů za období předcházející uzavření smlouvy (před datum) ukazují, že žalovaný v každém měsíci prostředky, které získal, tak utratil a pravidelně ke konci měsíce na jeho účtu nezůstávaly žádné volné prostředky a na účtu byl záporný zůstatek. Za této situace je zjevné, že žalovaný vůbec nedisponoval volnými prostředky k úhradě případných splátek úvěru, to je podpořeno tím, že se právní předchůdce žalobce vůbec nezabýval předpokládanými náklady žalovaného na živobytí a spokojil se pouze s informací o příjmech žalovaného a výpisy z účtů, které naopak prokazují neúvěruschopnost žalovaného, když bez znalosti konkrétních výdajů žalovaného nelze usoudit na to, zda měl prostor pro případné splátky – tedy prostor na některých svých výdajích ušetřit, omezit je, a užít ušetřené prostředky k placení úvěru. Smlouva o spotřebitelském úvěru, na jejímž základě se žalobce domáhá zaplacení shora uvedených částek, je tak absolutně neplatná dle § 588 věty první o. z. ve spojení s § 86 a § 87 z. s. ú. (jakož i rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie ze dne 5. 3. 2020 ve věci C - 679/18, OPR-Finance), neboť zanedbáním náležité péče při poskytování spotřebitelského úvěru, tedy zanedbáním povinnosti zkoumat tzv. úvěruschopnost spotřebitele, byla zjevně porušena zákonná ustanovení chránící spotřebitele jako slabší smluvní stranu, čímž došlo ke zjevnému narušení veřejného pořádku, jakož i dobrých mravů. Je-li absolutně neplatná smlouva jako celek, jsou absolutně neplatná i ujednání o smluveném úroku a poplatcích. V řízení bylo prokázáno, že dlužná jistina činila 6.667,02 Kč, kterou je žalovaný povinen žalobci vrátit v souladu s ustanovením § 87 odst. 1 z.s.ú. Pohledávka (práva a povinnosti) z neplatné smlouvy o spotřebitelském úvěru byla (byly) smlouvou o postoupení pohledávek postoupena (postoupeny) na žalobce (§ 1879, § 1880 odst. 1 o. z.). S ohledem na § 87 odst. 1 z.s.ú. a závěry rozsudku Nejvyššího soudu ČR ze dne 20. 4. 2022, sp. zn. 33 Cdo 3675/2021, s nimiž se soud zcela ztotožňuje, nemá žalobce právo na zaplacení úroku z prodlení.

12. Ze všech shora uvedených důvodů dospěl soud k závěru, že žaloba je důvodná jen co do nároku na zaplacení žádané dlužné jistiny spotřebitelského úvěru, tj. co do částky 6.667,02 Kč, v tomto rozsahu tedy soud žalobě vyhověl (výrok I.), ve zbylém rozsahu byla žaloba zamítnuta (výrok II.).

13. Výrok o náhradě nákladů řízení je odůvodněn § 142 odst. 2 o. s. ř., přičemž poměr úspěchu ve věci činí k datu vyhlášení rozsudku pro žalobce 6.667,02 Kč a pro žalovaného 7.631 Kč (tedy 47 % ku 53 %), tedy je v zásadě rovný, soud tak nepřiznal právo na náhradu nákladů řízení žádnému z účastníků řízení (výrok III.).

14. Lhůta k plnění je stanovena podle § 160 odst. 1 v části věty před středníkem o. s. ř.

Proti tomuto rozsudku není odvolání přípustné dle § 202 odst. 2 o. s.ř.

Nesplní-li žalovaný dobrovolně, co mu ukládá vykonatelný rozsudek, lze se domáhat jeho výkonu v řízení před soudem nebo postupem dle exekučního řádu.

Cited legal provisions:
§ 202 z. č. 99/1963 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 157 z. č. 99/1963 Sb.
§ 2395 z. č. 89/2012 Sb.
§ 588 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1880 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2 z. č. 257/2016 Sb.