Decision date: 2025-10-22

Obvodní soud pro Prahu 6 rozhodl předsedkyní senátu Mgr. Ladou Horákovou ve věci

žalobkyně: Jméno žalobkyně, narozená Datum narození žalobkyně bytem Adresa žalobkyně zastoupená advokátem Jméno advokáta A sídlem Adresa advokáta A

proti

žalovaným: 1. Jméno žalované A, narozený Datum narození žalované A bytem Adresa žalované A

2. Jméno žalované B, narozená Datum narození žalované B bytem Adresa žalované A

oba zastoupeni advokátem Jméno advokáta B sídlem Adresa advokáta B

o určení neplatnosti rozhodnutí, in event. zrušení rozhodnutí

I. Žaloba na určení neplatnosti rozhodnutí učiněné dne 22. 2. 2025 ze strany žalovaných ve znění emailu 1. žalovaného ze dne 17. 10. 2024:

„Kolaudace garáže – řešení výzvy KN

adresa spoluvlastníci a zástupci, katastr nemovitostí spoluvlastníky vyzval k odstranění nesouladu mezi skutečným stavem a stavem zapsaným v katastru, který se týká garáže na pozemku parc. č. anonymizováno v k. ú. adresa (v příloze).

V pondělí mi Jméno žalobkyně sdělila, že záležitost s KN vyřídila a že stavba nemá být v KN evidována. Takové řešení nepovažuji za správné. Rozhodně není žádoucí, aby na našem pozemku existovala stavba kolaudace.

Navrhuji tedy

 odstranění nesouladu postupem, který předepisuje KN, tedy podáním žádosti o udělení kolaudačního souhlasu stavebnímu úřadu a poté zanesením stavby do KN.

 Věc vyřídí 1. žalovaný, případné náklady (geodet + příprava geometrického plánu, pasportizace, právní konzultace) spoluvlastníci hradí dle velikosti podílu.

 Odhadované náklady jsou do 20 000 Kč.

Prosím o Vaše vyjádření k tomuto návrhu do 23. 10.“,

in eventum na zrušení tohoto rozhodnutí,

se zamítá.

II. Žalobkyně je povinna zaplatit žalovaným náhradu nákladů řízení ve výši 21 330 Kč do tří dnů od právní moci rozsudku k rukám právního zástupce žalovaných

1. Žalobkyně se podanou žalobou dne 15. 3. 2025, ve znění její změny připuštěné při jednání soudu dne 22. 10. 2025, domáhala vydání rozsudku, kterým by soud určil neplatnost rozhodnutí žalovaných ze dne 22. 2. 2025, specifikovaného ve výroku I. tohoto rozsudku (dále také jen „Rozhodnutí“), in eventum toto Rozhodnutí zrušil. Dle žalobních tvrzení se Rozhodnutí týká garáže na pozemku parc. č. anonymizováno v k. ú. adresa (dále také jen „předmětná garáž“), která má historicky náležet k bytu v 2. NP (užívaném žalobkyní spolu s garáží), nacházejícím se v domě na adrese adresa (dále také jen „Nemovitost“). Nemovitost je ve spoluvlastnictví účastníků, kdy každý z nich vlastní spoluvlastnický podíl o velikosti 1/3 ve vztahu k celku, přičemž aktuálně se vede u zdejšího soudu pod sp. zn. spisová značka řízení o zrušení a vypořádání tohoto spoluvlastnictví (v němž žalobkyně usiluje o přidělení předmětné stavby garáže do jejího výlučného užívání) a pod sp. zn. spisová značka řízení o neplatnost, event. neúčinnost většinového rozhodnutí žalovaných o rekonstrukci bytových prostor v 1. NP Nemovitosti (v němž se žaloba žalobkyně zakládá na stejných principech a shodné právní argumentaci).

V této věci žalobkyně vůči učiněnému Rozhodnutí žalovaných coby majoritních spoluvlastníků předně namítla nedodržení formálních náležitostí, neboť byly ignorovány požadavky na hlasování per rollam. K tomu uvedla, že 1. žalovaný dne 17. 10. 2024 navrhl ve svém emailu text Rozhodnutí (dále také jen „Návrh rozhodnutí“ nebo také jen „Návrh“), jemuž žalobkyně vytkla několik zásadních nedostatků, a to absenci jasného označení, že jde o hlasování; absenci vysvětlení hlasovacího procesu; absenci informace o potřebné většině, když ve věci jde o významnou záležitost vyžadující dvoutřetinovou většinu; extrémně krátkou lhůtu pro hlasování v délce 3 pracovních dnů a absenci specifikace požadavků na identifikaci hlasujících. Dle žalobkyně tak Návrh nesplňuje ani minimální formální náležitosti pro zahájení hlasování per rollam, které by mohlo vést k přijetí platného rozhodnutí o významné záležitosti ve spoluvlastnictví, a jestliže na základě této situace bylo následně, k žádosti podané 1. žalovaným u stavebního úřadu (dále také jen „SÚ“), zahájeno kolaudační řízení ohledně stavby předmětné garáže, došlo ze strany 1. žalovaného k neoprávněnému nakládání se společnou věcí. Žalobkyně poukázala na to, že katastr nemovitostí (dále také jen „KN“) nikde nenařídil kolaudaci ani nevyžadoval dodatečnou kolaudaci předmětné garáže, pouze konstatoval nesoulad (stavba není evidovaná v KN) a zval k projednání různých možností řešení; rovněž chybí vyjádření SÚ, že stavba předmětné garáže z roku 1960 vyžaduje dodatečnou kolaudaci. Dle žalobkyně není skutečným záměrem žalované strany uvést stavbu předmětné garáže do souladu s předpisy, ale zkomplikovat plánované rozdělení Nemovitosti na bytové jednotky. Účelem je navýšit hodnotu Nemovitosti a požadovat po žalobkyni vyšší finanční vyrovnání, tj. ji finančně poškodit, a to ve shora označeném řízení o žalobě na zrušení a vypořádání spoluvlastnictví. V něm, jak je uvedeno již shora, totiž žalobkyně usiluje o přidělení předmětné stavby garáže do svého výlučného užívání s bytem ve 2. NP, neboť tato garáž historicky náleží k bytu ve 2. NP, který žalobkyně dlouhodobě užívá spolu s dotčenou stavbou na základě dohody o užívání Nemovitosti uzavřené s předchozími spoluvlastníky Nemovitosti.

Žalobkyně uvedla, že se k Návrhu vyjádřila svým emailem ze dne 17. 10. 2024, kterým mimo jiné žádala o poskytnutí lhůty minimálně 14 dnů k vyjádření. Tímto svým emailem však nehlasovala, ani se nezdržela hlasování, ale očekávala vysvětlení nebo diskusi ze strany žalovaných. Dále poukázala na to, že 2. žalovaná měla souhlas s Návrhem vyjádřit emailem ze dne 29. 10. 20224, tedy opožděně (po uplynutí lhůty 3 dnů poskytnuté 1. žalovaným pro přijetí Návrhu), a že žalobkyně se o tomto opožděném přijetí dozvěděla teprve až emailem 1. žalovaného ze dne 20. 2. 2025, podle kterého měli žalovaní Rozhodnutí společně přijmout. Dle žalobkyně však o Návrhu nehlasoval žádný z účastníků, neboť 1. žalovaný sám své hlasování nijak nevyjádřil, žalobkyně o návrhu nehlasovala a 1. žalovaná svá hlasovací práva uplatnila pozdě, tj. záporně. Rozhodnutí tak, dle žalobkyně, nemohlo být přijato.

Jednání žalovaných označila žalobkyně za zneužití většinového postavení na její úkor coby menšinového spoluvlastníka a za porušení jejich práv na účast při správě společné věci. Dále došlo jednáním žalovaným k požadavku vůči žalobkyni na úhradu zcela zbytečných a nepodložených nákladů na kolaudaci předmětné garáže ve výši 20 000 Kč, ke zbytečnému a neadekvátnímu finančnímu zatížení žalovaných a ve svém důsledku k nepřiměřenému zásahu do majetkových práv žalobkyně coby menšinového spoluvlastníka, jenž vyžaduje podání žaloby a ochranu před soudem.

Žalobkyně dále argumentovala s odkazy na konkretizovaná ustanovení zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník (dále jen „o. z.“), a zákona č. 90/2012 Sb., o obchodních korporacích (dále jen „ZOK“). Rozhodnutí označila za neplatné pro jeho rozpor se zákonem, a to z vícero důvodů. Předně pro shora popsané nedodržení požadavků při rozhodování per rollam dle ust. § 175 a násl., § 418 a násl a § 167 ZOK. Dále pro ignorování a omezení práv žalobkyně coby menšinového spoluvlastníka nakládat se svým podílem ve smyslu ust. § 1123 o. z., jež byla vyloučena z rozhodovacího procesu, a pro způsobení újmy bez legitimního důvodu na straně žalobkyně v podobě finančního zatížení dle téhož ust. § 1123 o. z. Dále pro nedosažení nutné dvoutřetinové většiny hlasů pro významné záležitosti ve smyslu ust. § 1129 o. z., když k Návrhu se vyjádřil pouze jeden ze spoluvlastníků disponující 33 % hlasů a když dle žalobkyně představuje zkolaudování stavby předmětné garáže podstatnou změnu společné věci. Žalobkyně současně namítla, že popsané jednání žalovaných, resp. 1. žalovaného, nereflektuje shora označená probíhající soudní řízení pod sp. zn. spisová značka a spisová značka. Závěrem pak akcentovala nutnost soudní ochrany jejích práv, neboť vyčerpala mimosoudní prostředky nápravy protiprávního stavu ve smyslu ust. § 1131 o. z., a to emailem ze dne 20. 2. 2025, jímž se snažila předejít podání této žaloby.

2. Žalovaní nesouhlasili s podanou žalobou a navrhli její zamítnutí. Akcentovali, že na základě výzvy právnická osoba Anonymizováno, Katastrální pracoviště adresa (dále také jen „KÚ“), ze dne 18. 9. 2024, týkající se zjištěného nesouladu mezi skutečným stavem a stavem zapsaným v KN ohledně stavby předmětné garáže, která sice byla stavebně povolena v roce 1960, ale poté nikdy nebyla zkolaudována (a která je využívána žalobkyní), navrhl 1. žalovaný emailem ze dne 17. 10. 2024 ostatním spoluvlastníkům řešení tohoto protiprávního stavu zákonným způsobem, tedy dodatečnou žádostí o kolaudaci stavby a následný zápis garáže do KN. Potvrdil, že žalobkyně se k tomuto Návrhu vyjádřila emaile z téhož dne tak, že „rozhodně není namístě okamžitě vyhovovat požadavkům úředníků, kteří kolikrát pouze kopírují šablony, bez toho, aniž by zjistili stav věci“. 1. žalovaný v reakci emailem z následujícího dne právnímu zástupci žalobkyně problematiku nutnosti kolaudace a zápisu stavby předmětné garáže do KN dále osvětlil. 2. žalovaná se vyjádřila pro Návrh 1. žalovaného emailem dne 29. 10. 2024, čímž bylo navržené Rozhodnutí (o řešení odstranění nesouladu) přijato většinou 2/3 hlasů spoluvlastníků. V návaznosti na toto Rozhodnutí podal 1. žalovaný u SÚ žádost o vydání kolaudačního rozhodnutí a dne 23. 1. 2025 byli spoluvlastníci úřadem vyrozuměni o zahájení kolaudačního řízení a konkrétním termínu místního šetření. O této skutečnosti a žádosti o poskytnutí součinnosti při místním šetření vyrozuměl 1. žalovaný žalobkyni emaily ze dne 31. 1. 2025, 6. 2. 2025, 10. 2. 2025 a 19. 2. 2025, avšak bez reakce žalobkyně. Žalobkyně se omluvila z termínu místního šetření a dne 10. 2. 2025 zaslala k probíhajícímu stavebnímu řízení podání, v němž označila řízení o kolaudaci předmětné garáže za snahu žalovaných žalobkyni existenčně a finančně ohrozit. Díky této aktivní snaze žalobkyně o zablokování kolaudace a nezpřístupnění Nemovitosti nebyla garáž zkolaudována. Dne 13. 5. 2025 byl v důsledku jednání žalobkyně v KN vyznačen ze strany KÚ nesoulad přímo na listu vlastnictví.

Žalovaní označili proces přijetí Rozhodnutí za souladný s příslušnými ustanoveními o. z. s tím, že na předmětné hlasování spoluvlastníků nelze aplikovat nesouvisející předpisy, zejm. ZOK. Akcentovali, že pro hlasování spoluvlastníků není dle ust. § 1126 o. z. předepsaná žádná zákonná forma, tj. ani písemná, a dle žalovaných si tak žalobkyně nemůže klást podmínky pro rozhodování o společné věci, musí být „pouze“ předem o rozhodování uvědoměna a umožněno jí se na rozhodování podílet. Jelikož žalobkyně již dne 14. 10. 2024 sdělila žalovaným své přání být zastoupena tituly před jménem jméno FO (dále také jen „zástupce žalobkyně“) ve všech věcech týkajících se spoluvlastněné Nemovitosti, probíhala následná komunikace mezi 1. žalovaným a zástupcem žalobkyně emailovou formou, která byla stanovena jako primární způsob komunikace pro správu domu. Z této komunikace nevyplývá žádná dohoda o aplikaci postupu dle ZOK (per rollam), v důsledku čehož žalovaní označili za zcela nepatřičnou žalobkyní tvrzenou analogii rozhodování způsobu per rollam dle ZOK.

K povaze napadeného Rozhodnutí o způsobu řešení nesouladu stavu skutečného a zapsaného v KN žalovaní uvedli, že představuje rozhodnutí ve věci tzv. běžné správy ve smyslu ust. § 1128 o. z. Tuto svou úvahu odůvodnili tím, že předmětná garáž na pozemku existuje a je užívána cca 60 let a její stavba byla řádně povolena. Jedná se proto toliko o administrativní potvrzení a legalizaci faktického užívání, které nijak významně nezasahuje do právní sféry spoluvlastníků (a pokud ano, pak jedině pozitivně, neboť odstraňuje právní vadu spoluvlastněné nemovitosti). Dle žalovaných tak Rozhodnutí nelze považovat za rozhodnutí o významné záležitosti o společné věci dle § 1129 odst. 1 o. z. a ze zákona tedy není vůbec způsobilé k soudnímu přezkumu (s výjimkou rozhodování o neodkladné záležitosti v případě opomenutí spoluvlastníka, resp. případné situace hrozící těžké újmy, která však není žalobkyní namítána). Jelikož je v daném případě spoluvlastnictví tvořeno třemi rovnodílnými spoluvlastníky, přičemž první z nich vůči zbylým dvěma navrhl určitý postup v záležitosti týkající se společné věci, druhý s tímto postupem souhlasil a současně své stanovisko sdělil oběma ostatním spoluvlastníkům, došlo k přijetí Rozhodnutí 2/3 většinou. Žalobkyni tak rozhodně nelze považovat za opomenutého spoluvlastníka a dle žalovaných tak nelze žalovat dle § 1128 o. z.

Pokud by šlo o Rozhodnutí o významné záležitosti dle § 1129 odst. 2, pak, dle žalovaných, je třeba žalobu zamítnout z důvodu marného uplynutí hmotněprávní třicetidenní lhůty k podání návrhu. Žalobkyně byla s Návrhem Rozhodnutí seznámena emailem 1. žalovaného dne 17. 10. 2024; tento návrh byl dne přijat 2/3 většinou spoluvlastníků okamžikem, kdy se pro něj vyjádřila 2. žalovaná emailem ze dne 29. 10. 2024. Téhož dne pak muselo být přijetí Rozhodnutí žalobkyni zřejmé, neboť uvedený email dne 29. 10. 2024 obdržela prostřednictvím svého zástupce od 2. žalované. Nejpozději pak přijetí Rozhodnutí muselo být žalobkyni zřejmé dne 31. 1. 2025, kdy jí 1. žalovaný emailem vyrozuměl o tom, že byl podán návrh na zahájení kolaudačního řízení a nařízeno místní šetření. Dle žalovaných tak mohla žalobkyně jako přehlasovaný spoluvlastník požadovat soudní přezkum pouze v třicetidenní lhůtě, tj. nejpozději do 3. 3. 2025, žalobu však podala opožděně dne 15. 3. 2025. Důvody pro zrušení Rozhodnutí pak, dle žalovaných, rovněž nejsou dány. Skutečnost, že od 1. 8. 2025 došlo ke změně stavebního zákona, podle níž již není třeba kolaudace předmětné stavby garáže, označili žalovaní za irelevantní, neboť Rozhodnutí bylo přijato před touto změnou. Závěrem žalovaní poukázali na rozsudek zdejšího soudu ze dne 18. 9. 2025, sp. zn. spisová značka, vydaný v typově obdobném řízení účastníků, kterým byla žaloba žalobkyně vůči žalovaným zamítnuta, přičemž s odkazem na § 13 o. z. vyslovili přesvědčení, že by soud v této věci měl postupovat podobně.

3. Žalobkyně v replice odmítla procesní obranu žalovaných a setrvala na své žalobní argumentaci. K rozhodování per rollam mimo jiné doplnila, že tuto formu rozhodování navrhla žalovaná strana, žalobkyně s ní vyslovila souhlas, nicméně v emailu z 18. 10. 2024 upozornila, že hlasování per rollam vyžaduje jisté náležitosti dle ZOK, podle kterých lze tak rozhodovat. Tím dle žalobkyně došlo dne 18. 10. 2024 k dohodě účastníků na této formě rozhodování a ZOK tak na ni dopadá. Dále namítla absenci potřeby kolaudovat stavbu předmětné garáže dle nových stavebně právních předpisů; zopakovala, že kolaudaci nelze považovat za běžnou správu, a že žalobu podala včas, neboť o přijetí Rozhodnutí se dozvěděla až z emailu 1. žalovaného ze dne 20. 2. 2025. Ohledně aktuálního rozsudku ve věci sp. zn. spisová značka namítla, že tento není pravomocný a že vůči němu hodlá podat odvolání. Dále uvedla, že spor v této věci se nyní stal již výlučně akademickým, neboť příslušný stavební úřad aktuálně zastavil řízení o dodatečném kolaudačním souhlasu předmětné stavby garáže.

4. Z úřední činnosti (databáze ISAS) je soudu známo, že řízení o zrušení a vypořádání spoluvlastnictví účastníků k Nemovitosti, vedené u zdejšího soudu pod sp. zn. spisová značka, nebylo skončeno.

5. Z žalovanými doloženého rozsudku zdejšího soudu ze dne 18. 9. 2025, č. j. spisová značka, soud zjistil, že mezi týmiž účastníky ve stejném procesním postavení bylo o žalobě žalobkyně na určení neplatnosti, event. neúčinnosti rozhodnutí žalovaných ze dne 14. 11. 2024 o nutnosti rekonstrukce části Nemovitosti účastníků a jejího následného nabídnutí k pronájmu, in event. o určení neúčinnosti uvedeného rozhodnutí, nepravomocně zdejším soudem rozhodnuto tak, že žaloba byla v plném rozsahu zamítnuta. Rozsudek dosud nenabyl právní moci, a tudíž v této věci sp. zn. spisová značka není možno uplatnit postup dle ust. § 13 o. z., jehož se žalovaní dovolávali.

6. Při jednání soudu dne 22. 10. 2025 účastníci učinili nesporným, že každý z nich je třetinovým spoluvlastníkem Nemovitosti, že jim byla doručena jejich vzájemná emailová korespondence, založená ve spise, a že kolaudační řízení vztahující se k předmětné stavbě garáže bylo aktuálně zastaveno.

7. Ke sporné existenci dohody účastníků o jejich rozhodování formu per rollam dle pravidel v ZOK bylo emailovou korespondencí účastníků prokázáno, že 1. žalovaný dne 16. 10. 2024 oznámil zástupci žalobkyně, tituly před jménem jméno FO, že on a 2. žalovaná se stali novými spoluvlastníky Nemovitosti, a dále mu, jakož i 2. žalované navrhl, aby spoluvlastníci rozhodovali per rollam s výjimkou záležitostí, které si vyžadují schůzku přímo v Nemovitosti (viz email 1. žalovaného zaslaný v kopii rovněž 2. žalované).

Na to emailem ze dne 17. 10. 2024, 7:07 PM, tituly před jménem jméno FO potvrdil, že zastupuje žalobkyni, a že per rollam se řeší primárně v obchodních korporacích, nicméně že lze dle těchto pravidel rozhodovat o společných záležitostech, přičemž se 1. žalovaného dotazoval, zda preferuje datovou schránku nebo elektronický podpis s tím, že neformální komunikaci a porady mohou řešit i obyčejnou emailovou komunikací (viz cit. email advokáta žalobkyně zaslaný v kopii rovněž 2. žalované).

V reakci na tento email vyslovil 1. žalovaný, a to emailem ze dne 18. 10. 2024, 2:01 PM, souhlas s využitím emailu pro řešení záležitostí týkající se všech spoluvlastníků, porady, hlasování atd., a dále na sebe sdělil kontaktní údaje (viz cit. email 1. žalovaného, adresovaný v kopii též 2. žalované), což vzal zástupce žalobkyně na vědomí emailem ze dne 21. 10. 2024, 11:31 AM (viz cit. email zástupce žalobkyně zaslaný v kopii rovněž 2. žalované).

Touto emailovou korespondencí bylo tedy vyvráceno tvrzení žalobkyně o tom, že účastníci se ve věcech rozhodování o společných záležitostech, týkajících se Nemovitosti, k návrhu 1. žalovaného dohodli na rozhodování formou per rollam dle pravidel stanovených v ZOK. Z výše uvedených důkazů plyne totiž pouze to, že 1. žalovaný navrhl korespondenční rozhodování formou emailů, žalobkyně prostřednictvím svého zástupce tento návrh akceptovala pouze ohledně neformální komunikace a porad, přičemž ve vztahu k rozhodování o společných záležitostech odkazovala na pravidla týkající se rozhodování v obchodních korporacích, což však 1. žalovaný nepotvrdil a souhlas vyslovil s rozhodováním formou využití emailů, což žalobkyně vzala na vědomí. 2. žalovaná, jíž byla tato emailová komunikace žalobkyně a 1. žalovaného rovněž zasílána, se explicitně nevyjádřila. Tedy účastníci žádná konkrétní pravidla pro rozhodování per rollam, dle úpravy obsažené v ZOK, ohledně společných záležitostí nesjednali.

8. K důvodu potřeby přijetí Rozhodnutí bylo prokázáno, že KÚ v rámci realizované revize údajů katastru v k. ú. adresa oznámil podáním ze dne 18. 9. 2024, že stavba předmětné garáže není dosud evidována v KN a vyzval spoluvlastníky Nemovitosti, aby se dostavili k projednání způsobu odstranění zjištěného nesouladu evidovaného stavu v KN se stavem skutečným, a to v taxativně vymezeném období 4. 11. a 5. 11. 2024, přičemž současně upozornil na to, že k odstranění nesouladu je nutné doložit listiny, kterými se změna dokládá, přičemž tyto listiny rovněž i vyjmenoval včetně např. kolaudačního rozhodnutí, resp. kolaudačního souhlasu (viz Pozvánka KÚ pro hl. m. Prahu, Katastrální pracoviště adresa, k projednání způsobu odstranění zjištěných nesouladu v k. ú. adresa, ze dne 18. 9. 2024).

9. K procesu rozhodování a přijetí Rozhodnutí bylo prokázáno, že 1. žalovaný dne 17. 10. 2024, 5:59 PM, zaslal zástupci žalobkyně a v kopii 2. žalované email, kterým jim oznámil shora uvedenou výzvu KN k odstranění nesouladu mezi skutečným stavem a stavem zapsaným v katastru ohledně stavby předmětné garáže. Dále poukázal na to, že mu žalobkyně sdělila, že záležitost s KN vyřídila a že stavba nemá být v KN evidována, přičemž takové řešení neshledal 1. žalovaný správným s tím, že rozhodně není žádoucí, aby na pozemku existovala stavba bez kolaudace. Dále spoluvlastnicím navrhl odstranění uvedeného nesouladu podáním žádosti o udělení kolaudačního souhlasu stavebnímu úřadu a poté zanesením stavby do KN s tím, že věc vyřídí 1. žalovaný a případné odhadované náklady do 20 000 Kč uhradí spoluvlastníci dle velikosti podílu. Dále spoluvlastnice vyzval, aby se k tomuto Návrhu vyjádřili do 23. 10. 2024 (viz cit. email 1. žalovaného zaslaný v kopii též 2. žalované).

V reakci na Návrh sdělil zástupce žalobkyně emailem ze dne 17. 10. 2024, 7:31 PM, že existující stav ohledně garáže je již celou řadu let, že poskytnutá lhůta tří pracovních dnů není reálná k vyřešení záležitosti a ani adekvátní k povaze dopisu ze strany KÚ a požádal o minimálně 14denní časový odstup od návrhu k rozhodnutí. Dále uvedl, že je nejprve zapotřebí zjistit, zda je požadavek ze strany KÚ reálný, tj. zda je povinnost stavbu kolaudovat a zapisovat do KN nebo nikoliv, a že rozhodně není namístě okamžitě vyhovovat požadavkům úředníků (viz cit. email právního zástupce žalobkyně zaslaný v kopii též 2. žalované).

Na to reagoval 1. žalovaný emailem ze dne 18. 10. 2024, v němž sdělil zástupci žalobkyně a v kopii 2. žalované, že zjevně došlo k nedorozumění s tím, že 1. žalovaný nabízí spoluvlastníkům, že si řešení této výzvy vezme na starost on včetně koordinace se zúčastněnými úřady, přičemž si chce pouze potvrdit, že spoluvlastníci s tímto postupem souhlasí, a že ani nepředpokládá, že tento nesoulad vyřeší spoluvlastníci do tří dnů. Dále poukázal na to, že byl v kontaktu s KN i SÚ a že ke garáži nebylo zřejmě vydáno kolaudační rozhodnutí a bude o něj tedy třeba dodatečně zažádat (viz cit. email 1. žalovaného zaslaný v kopii rovněž 2. žalované).

2. žalovaná s postupem, který navrhl 1. žalovaný, vyslovila souhlas ve svém emailu ze dne 29. 10. 2024, který zaslala 1. žalovanému a zástupci žalobkyně (viz cit. email 2. žalované).

Shora cit. listinnými důkazy bylo tedy prokázáno, že 1. žalovaný dne 17. 10. 2024 vyrozuměl žalobkyni a 1. žalovanou o potřebě přijmout Rozhodnutí vedoucí k odstranění nesouladu mezi skutečným stavem a stavem zapsaným v KN ohledně stavby předmětné garáže včetně zajištění její kolaudace, a požádal je, aby se k jím formulovanému Návrhu na podání žádosti o vydání kolaudačního souhlasu a zápisu předmětné stavby garáže do KN vyjádřili v poskytnuté lhůtě do 23. 10. 2024. Žalobkyně reagovala emailem ze 17. 10. 2024, kterým polemizovala s opodstatněností navrhovaného Rozhodnutí, minimálně namítala jeho předčasnost, a své souhlasné stanovisko k podání žádosti o kolaudaci a zanesení stavby předmětné garáže do KN neprojevila. Žalovaná ad 2) emailem ze dne 29. 10. 2024, doručeným téhož dne rovněž zástupci žalobkyně, explicitně odsouhlasila Návrh 1. žalovaného na přijetí Rozhodnutí. Dnem 29. 10. 2024 tak bylo dvoutřetinovou hlasů žalovaných coby většinových spoluvlastníků společné Nemovitosti Rozhodnutí přijato, přičemž žalobkyně se o tom dozvěděla, resp. mohla dozvědět, téhož dne.

10. Další emailovou korespondencí účastníků bylo prokázáno, že 1. žalovaný dne 31. 1. 2025 zaslal zástupci žalobkyně a 2. žalované email, v němž uvedl, že navazuje na loňskou diskusi ohledně kolaudace garáže a přeposílá informace o kolaudačním řízení, jež bylo ze strany SÚ naplánováno na 20. 2.; současně požádal žalobkyni o zajištění zpřístupnění této garáže v uvedeném termínu a potvrzení, zda jsou splněny ostatní podmínky kolaudace uváděné SÚ ve vyrozumění s tím, že pokud by v souvislosti s kolaudací měly vzniknout nějaké případné náklady, aby dala předem vědět (viz cit. email 1. žalovaného).

Emaily ze dne 6. 2. 2025 a 10. 2. 2025 se 1. žalovaný připomínal žalobkyni s termínem kolaudace dne 20. 2. 2025 s tím, že neobdrží-li od žalobkyně potvrzení ohledně zpřístupnění garáže, bude se muset pokusit kolaudaci přesunout (viz cit. emaily 1. žalovaného zaslaný rovněž 2. žalované).

Následným emailem ze dne 19. 2. 2025, 10:33 AM, sdělil 1. žalovaný spoluvlastnicím, že dle sdělení SÚ nelze datum kolaudace měnit (viz cit. email 1. žalovaného zaslaný rovněž 2. žalované).

Emailem z téhož dne 19. 2. 2025, 7:17 PM, sdělil zástupce žalobkyně, že z důvodu onemocnění se nebude moci dostavit k zítřejšímu termínu kolaudačního řízení a že již SÚ požádal o jeho odročení; dále se dotazoval, kdo 1. žalovanému dovolil nakládat takto se společnou věcí, že neviděl nikde hlasování a dotazoval se jej, zda tedy bude muset znovu proti němu podávat žalobu (viz cit. email zástupce žalobkyně zaslaný též 2. žalované).

V reakci na to 1. žalovaný emailem ze dne 20. 2. 2025, 8:59 AM, sdělil zástupci žalobkyně, aby si řádně přečetl od začátku toto emailové vlákno, ve kterém společně diskutovali a hlasovali o způsobu řešení výzvy z KN a kolaudaci garáže, a současně jej vyzval, aby mu dal s předstihem vědět, jaké termíny se chystá nabídnout stavebnímu úřadu k závěrečné kontrolní prohlídce (viz cit. email 1. žalovaného zaslaný rovněž 2. žalované).

Zástupce žalobkyně reagoval emailem ze dne 20. 2. 2025, 3:07 PM, majícím charakter předžalobní výzvy, v němž vyslovil nesouhlas o tvrzeném odhlasování a přijetí Rozhodnutí ve věci kolaudace garáže, a 1. žalovaného vyzval ke zpětvzetí žádosti o kolaudaci s tím, že v opačném případě bude proti žalovaným podána další žaloba o určení neplatnosti jejich postupu. Dále v něm uvedl, že odstupuje od dohody účastníků o hlasování per rollam od samého začátku s konstatací, že tímto odstoupením se od počátku ruší veškerá rozhodnutí (viz cit. email zástupce žalobkyně zaslaný oběma žalovaným).

V reakci na to 1. žalovaný téhož dne 20. 2. 2025, 7:08 PM, mimo jiné sdělil zástupci žalobkyně, že postup ve věci kolaudace garáže byl odsouhlasen potřebnou většinou spoluvlastníků, že není důvod kolaudační řízení zastavovat, že naopak žalovaní by chtěli mít tuto záležitost co nejdříve vyřešenou a že náhradní termín kolaudace je sjednán na 14. 3. 2025 (viz cit. email zaslaný rovněž 2. žalované).

Shora cit. listinnými důkazy bylo tedy prokázáno pouze to, že o přijetí většinového Rozhodnutí žalovaných se žalobkyně mohla dozvědět i z emailu 1. žalovaného ze dne 31. 1. 2025, kterým ji informoval o zahájeném kolaudačním řízení a dalších skutečnostech s tím souvisejících, včetně termínu prohlídky předmětné garáže ze strany SÚ a změny tohoto termínu, jakož i o nutnosti žalobkyně k poskytnutí součinnosti stavebnímu úřadu (zpřístupnění předmětné garáže), přičemž ji následně k jejímu projevenému nesouhlasu dne 20. 2. 2025 zopakoval zrealizovaný proces přijetí Rozhodnutí a odmítl její požadavek na zpětvzetí žádosti o kolaudaci.

11. Podáním ze dne 10. 2. 2025, adresovaným Anonymizováno adresa, vyjádřila žalobkyně nesouhlas s kolaudačním řízením, zahájeným k žádosti 1. žalovaného ze dne 4. 12. 2024 o vydání kolaudačního rozhodnutí pro stavbu předmětné garáže, stavebně povolené rozhodnutím Anonymizováno v adresa ze dne 7. 9. 1960, č. j. výst.: Anonymizováno, přičemž svůj nesouhlas odůvodnila mimo jiné tím, že žalovaní zahájili kolaudační řízení účelově s cílem žalobkyni poškodit ve sporu o zrušení a vypořádání spoluvlastnictví účastníků k Nemovitosti a že ji 1. žalovaný jakožto spolumajitelku neinformoval a žádost o kolaudaci podal, aniž k tomu měl její souhlas (viz Vyjádření nesouhlasu žalobkyně s kolaudačním řízením ze dne 10. 2. 2025).

Tímto listinným důkazem bylo tedy prokázáno, že o přijetí Rozhodnutí žalovaných, vedoucího k podání žádosti o zahájení kolaudačního řízení a vydání kolaudačního povolení pro stavbu předmětné garáže, žalobkyně věděla bez jakýchkoliv pochybností nejpozději dne 10. 2. 2025, kdy prostřednictvím svého zástupce vyhotovila písemné vyjádření nesouhlasu s kolaudačním řízením.

12. Podáním ze dne 13. 5. 2025 KÚ sdělil účastníkům, že jelikož u nezapsané stavby předmětné garáže nebyly doloženy potřebné listiny dokládající změny údajů katastru, zveřejnil Český úřad zeměměřičský a katastrální informaci o neodstranění nesouladu na internetových stránkách úřadu (viz Oznámení KÚ ze dne 13. 5. 2025 o vyznačení nesouladu na LV č. 141).

13. Z ostatních provedených důkazů již soud nezjistil žádné podstatné skutečnosti pro rozhodující skutková zjištění a právní závěry v projednávané věci, a proto je dále nehodnotil.

14. Na základě nesporných prohlášení účastníků a provedeného dokazování lze tedy o skutkovém stavu věci učinit rozhodující závěr, podle něhož je každý z účastníků třetinovým spoluvlastníkem Nemovitosti, ohledně které žalobkyně a 2 žalovaná dne 17. 10. 2024 obdržely od 1. žalovaného formou emailu Návrh Rozhodnutí (z podnětu KÚ ze dne 18. 9. 2024 k odstranění nesouladu skutečného a zapsaného stavu v KN týkajícího se předmětné stavby garáže) k podání žádosti spoluvlastníků o udělení kolaudačního souhlasu stavebnímu úřadu a následný zápis předmětné stavby garáže do KN s tím, že odhadované náklady na uvedené jsou do 20 000 Kč a účastníci je uhradí dle velikosti svých spoluvlastnických podílů, přičemž žalobkyně i 2. žalovaná byly vyzvány vyjádřit se k tomuto Návrhu 1. žalovaného do 23. 10. 2024. Žalobkyně reagovala emailem ze dne 17. 10. 2024, explicitní souhlas s navrhovaným Rozhodnutím nedala, naopak namítala mimo jiné předčasnost podání žádosti o kolaudaci. Žalovaná ad 2) vyjádřila svůj souhlas emailem ze dne 29. 10. 2024, který byl téhož dne zaslán rovněž i zástupci žalobkyně. Návrh Rozhodnutí 1. žalovaného ze dne 17. 10. 2024, odsouhlasený 2. žalovanou dne 29. 10. 2024, tak byl ke dni 29. 10. 2024 přijat dvoutřetinovou většinou hlasů spoluvlastníků Nemovitosti (žalovaných). Fakticita přijetí tohoto Rozhodnutí většinovými spoluvlastníky (žalovanými) mohla být žalobkyni známa i z emailu 1. žalovaného ze dne 31. 1. 2025, přičemž nejpozději o něm věděla dne 10. 2. 2025, kdy její zástupce vyhotovil pro SÚ nesouhlasné písemné vyjádření s kolaudačním řízením (zahájeným k žádosti žalovaných), jež bylo aktuálně ze strany SÚ zastaveno. V řízení vedeném u zdejší soudu pod sp. zn. spisová značka bylo o obdobné věci mezi týmiž účastníky rozhodnuto nepravomocně. Další řízení u zdejšího soudu pod sp. zn. spisová značka o zrušení a vypořádání spoluvlastnictví účastníků k Nemovitosti nebylo rovněž dosud skončeno.

15. Podle ust. § 1126 o. z. je každý ze spoluvlastníků oprávněn k účasti na správě společné věci (odst. 1). Při rozhodování o společné věci se hlasy spoluvlastníků počítají podle velikosti jejich podílů (odst. 2).

16. Podle ust. § 1128 o. z. o běžné správě společné věci rozhodují spoluvlastníci většinou hlasů (odst. 1). Rozhodnutí má právní účinky pro všechny spoluvlastníky pouze v případě, že všichni byli vyrozuměni o potřebě rozhodnout, ledaže se jednalo o záležitost, která vyžadovala jednat okamžitě. Spoluvlastník opominutý při rozhodování o neodkladné záležitosti může navrhnout soudu, aby určil, že rozhodnutí o neodkladné záležitosti nemá vůči němu právní účinky, nelze-li po něm spravedlivě požadovat, aby je snášel (odst. 2). Není-li návrh podle odst. 2 podán do třiceti dnů od přijetí rozhodnutí, právo podat jej zaniká; nebyl-li spoluvlastník o nakládání uvědomen, běží lhůta ode dne, kdy se o rozhodnutí dozvěděl nebo dozvědět mohl (odst. 3).

17. Podle ust. § 1129 o. z. k rozhodnutí o významné záležitosti týkající se společné věci, zejména o jejím podstatném zlepšení nebo zhoršení, změně jejího účelu či o jejím zpracování, je třeba alespoň dvoutřetinové většiny hlasů spoluvlastníků. Nedosáhne-li se této většiny, rozhodne na návrh spoluvlastníka soud (odst. 1). Spoluvlastník přehlasovaný při rozhodování podle odst. 1 může navrhnout, aby o záležitosti rozhodl soud; v rámci toho může též navrhnout, aby soud dočasně zakázal jednat podle napadeného rozhodnutí. Ustanovení § 1128 odst. 3 platí obdobně (odst. 2).

18. Podle ust. § 1130 o. z. přehlasovaný spoluvlastník, jemuž rozhodnutí hrozí těžkou újmou, zejména neúměrným omezením v užívání společné věci nebo vznikem povinnosti zřejmě nepoměrné k hodnotě jeho podílu, může soudu navrhnout, aby toto rozhodnutí zrušil. Ustanovení § 1128 odst. 3 platí obdobně.

19. Podle ust. § 1139 o. z., navrhne-li některý ze spoluvlastníků soudu, aby rozhodl, že rozhodnutí většiny spoluvlastníků nemá vůči němu právní účinky, aby takové rozhodnutí zrušil, nebo je nahradil svým rozhodnutím, uspořádá soud právní poměry spoluvlastníků podle slušného uvážení. Soud může zejména rozhodnout, zda se má změna uskutečnit bez výhrad, s výhradami či proti zajištění, anebo zda se uskutečnit vůbec nemá (odst. 1). Způsobem uvedeným v odstavci 1 soud rozhodne také tehdy, domáhá-li se jeho rozhodnutí některý ze spoluvlastníků proto, že se při rozhodování o společné věci nedosáhlo potřebné většiny (odst. 2).

20. Podle ust. § 13 o. z., každý, kdo se domáhá právní ochrany, může důvodně očekávat, že jeho právní případ bude rozhodnut obdobně jako jiný právní případ, který již byl rozhodnut a který se s jeho právním případem shoduje v podstatných znacích; byl-li právní případ rozhodnut jinak, má každý, kdo se domáhá právní ochrany, právo na přesvědčivé vysvětlení důvodu této odchylky.

21. Po právním zhodnocení zjištěného skutkového stavu dospěl soud k závěru, že žaloba není důvodná. Soud předně konstatuje, že pro rozlišení, zda Rozhodnutí představuje běžnou správu společné věci ve smyslu ust. § 1128 o. z. či naopak mimořádnou správu o významné záležitosti týkající se společné věci ve smyslu ust. § 1129 o. z., není podstatné, zda samotná kolaudace či zápis předmětné stavby garáže do KN představují toliko administrativní potvrzení a legalizaci faktického užívání, které nijak významně nezasahují do právní sféry spoluvlastníků (jak uváděli žalovaní), ale rozhodujícím je výlučně to, zda by, na podkladě Rozhodnutí, posléze realizované zkolaudování a zapsání stavby předmětné garáže do KN bylo objektivně způsobilé zvýšit užitnou hodnotu této společné věci, jež by se promítla i do jejího zhodnocení (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 17. 10. 2017, sp. zn. 22 Cdo 192/2017). V daném případě, posuzováno k okamžiku přijetí Rozhodnutí, by mělo obojí nepochybně zásadní vliv na hodnotu, resp. zhodnocení stavby předmětné garáže, neboť legalizace jejího stavebně technického stavu a zanesení do KN by zvýšilo její tržní hodnotu. Soud proto k této otázce uzavírá, že většinové rozhodnutí spoluvlastníků o podání návrhu na udělení kolaudačního souhlasu a zápisu nemovité věci do KN představuje rozhodování o významné záležitosti týkající se společné věci ve smyslu ust. § 1129 o. z.

22. Výše uvedené rozlišení však nemá žádný zásadní vliv na následné právní hodnocení věci. Právním prostředkem opomenutého či přehlasovaného spoluvlastníka je podání žaloby na určení neúčinnosti takového rozhodnutí vůči jeho osobě ve smyslu ust. § 1128 odst. 2 o. z. (v případě tzv. běžné správy společné věci), popř. podání návrhu, aby o záležitosti rozhodl soud ve smyslu ust. § 1129 odst. 2 o. z. (v případě významné záležitosti týkající se společné věci). Soudní ingerence do rozhodovacích procesů spoluvlastníků je limitována prekluzivní lhůtou 30 dnů běžící ode dne, kdy se opomenutý nebo přehlasovaný spoluvlastník o rozhodnutí dozvěděl nebo dozvědět mohl (§ 1128 odst. 3, § 1129 odst. 2, § 1130 o. z.). Tato hmotněprávní lhůta platí i pro případ postupu dle § 1130 o. z. (v daném případě tedy ohledně eventuálního petitu žalobkyně), na jehož základě může přehlasovaný spoluvlastník soudu navrhnout zrušení rozhodnutí, pokud mu takovým rozhodnutím hrozí těžká újma. Pouze v případě nepřijetí rozhodnutí spoluvlastníků o společné věci, tj. nedosažení potřebné většiny hlasů spoluvlastníků, v neodkladné záležitosti ve smyslu ust. § 1128 odst. 2 o. z. nebo o významné záležitosti týkající se společné věci ve smyslu ust. § 1129 odst. 1 o. z. není podání žaloby podmíněno žádnou lhůtou (viz rozsudky Nejvyššího soudu ze dne 22. 8. 2023, sp. zn. 22 Cdo 3689/2022, nebo ze dne 25. 1. 2017, sp. zn. 22 Cdo 2792/2016). O takový případ se však v této věci nejedná (viz níže).

Soud si je přitom současně vědom závěru, vysloveného v rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 17. 10. 2017, sp. zn. 22 Cdo 192/2017, podle něhož soud poskytující ochranu přehlasovanému menšinovému spoluvlastníku v rámci rozhodovacích oprávnění ve smyslu § 1139 odst. 1 o. z. (jež plní funkci ustanovení generálního vůči ustanovením o správě společné věci, upravujícím ingerenci soudního rozhodování) není vázán žalobním návrhem na vydání konkrétního rozhodnutí s tím, že pokud není naplněn předpoklad hrozby těžké újmy na straně menšinového spoluvlastníka podle § 1130 o. z., nic soudu nebrání v tom, aby dále nezvažoval soudní ochranu ve smyslu § 1129 o. z., a to za předpokladu, že žalobce je menšinovým spoluvlastníkem přehlasovaným alespoň dvoutřetinovou většinou hlasů ostatních spoluvlastníků v záležitosti mimořádné správy (viz cit. rozsudek Nejvyššího soudu sp. zn. 22 Cdo 192/2017).

23. S ohledem na shora uvedenou judikaturu a námitky žalobkyně (o nepřijetí Rozhodnutí) proto soud dále hodnotil, zda byl proces rozhodování a přijetí Rozhodnutí souladný s platnou právní úpravou, tj. zda žalobkyně byla před přijetím Rozhodnutí ze strany žalovaných vyrozuměna o zamýšleném záměru podat žádost o kolaudaci stavby předmětné garáže a jejího následného zapsání do KN, a zda a kdy byla vyrozuměna o přijetí tohoto Rozhodnutí. V tomto směru bylo prokázáno, že 1. žalovaný coby třetinový spoluvlastník Nemovitosti dne 17. 10. 2024 zaslal žalobkyni coby další třetinové spoluvlastnici Nemovitosti a 2. žalované coby další třetinové spoluvlastnici Nemovitosti email, obsahující jeho Návrh na přijetí Rozhodnutí v poskytnuté lhůtě (tj. na podání žádosti stavebnímu úřadu o udělení kolaudačního souhlasu pro stavbu předmětné garáže a následného zapsání této stavby do KN, to vše z podnětu KÚ ze dne 18. 9. 2024 k odstranění nesouladu skutečného a zapsaného stavu v KN ohledně této stavby garáže). Žalobkyně (stejně jako 2. žalovaná) tak byla o potřebě přijetí tohoto Rozhodnutí předem vyrozuměna a rovněž jí byla předem dána možnost se k navrhovanému Rozhodnutí (zamýšlenému záměru 1. žalovaného podat uvedenou žádost) vyjádřit, což ostatně učinila ještě téhož dne, kdy polemizovala o potřebnosti navrhovaného Rozhodnutí, podání žádosti označila minimálně za předčasné a explicitní souhlas s navrhovaným Rozhodnutím neprojevila. Následně dne 29. 10. 2024 byla žalobkyně (stejně jako 1. žalovaný) vyrozuměna o souhlasu 2. žalované s Návrhem Rozhodnutí, který 2. žalovaná coby další třetinová spoluvlastnice Nemovitosti vyjádřila téhož dne, a tudíž v souladu s ust. § 1129 odst. 1 o. z. došlo dnem 29. 10. 2024 k přijetí Rozhodnutí o významné záležitosti týkající se společné Nemovitosti účastníků potřebnou dvoutřetinovou většinou hlasů spoluvlastníků (žalovaných).

24. Na tomto místě je nutno zcela odmítnout námitky žalobkyně o neplatnosti Rozhodnutí z důvodu nedodržení formálních náležitostí a požadavků na rozhodování per rollam obsažených v ust. § 175 a násl., § 418 a násl a § 167 ZOK, jakož i její námitku, že na této formě rozhodování se účastníci v rámci své emailové komunikace dohodli. Provedeným dokazováním bylo totiž prokázáno, že účastníci se na žalobkyní tvrzené formě rozhodování nedohodli. Na email zástupce žalobkyně, kterým reagoval na Návrh 1. žalovaného k rozhodování per rollam a kterým upozorňoval na možnost rozhodování účastníků per rollam dle pravidel v obchodních korporacích, totiž 1. žalovaný nereagoval odsouhlasením této formy rozhodování, nýbrž konstatoval, že pro rozhodování o záležitostech spoluvlastníků souhlasí s prostou emailovou komunikací, což vzal zástupce žalobkyně následně dalším emailem na vědomí. Žádná dohoda mezi účastníky coby spoluvlastníky Nemovitosti o rozhodování či hlasování formou per rollam dle požadavků obsažených v ZOK tak uzavřena nebyla, a to rovněž i z důvodu absence participace 2. žalované na takové dohodě, která se k ní žádným způsobem nevyjádřila.

25. Jestliže si tedy účastníci coby spoluvlastníci (fyzické osoby) nedohodli pravidla pro formu per rollam dle požadavků v ZOK, přičemž obecně právní úprava obsažená v ZOK nedopadá na spoluvlastnické vztahy mezi účastníky (a není ani důvod, aby se u spoluvlastnictví fyzických osob postupovalo podle rigidních pravidel korporátního práva), řídilo se rozhodování účastníků obecnými ustanoveními občanského zákoníku o správě společné věci (§ 1126 a násl. o. z.), kdy své projevy vůle (souhlasy či nesouhlasy s Rozhodnutím) mohly vyjádřit jakýmkoliv způsobem výslovným i konkludentním (srov. např. rozhodnutí Nejvyššího soudu sp. zn. 28 Cdo 3316/2009, sp. zn. 22 Cdo 3172/2010 nebo sp. zn. 25 Cdo 2523/99).

26. Další námitku žalobkyně, že Rozhodnutí nebylo vůbec přijato, soud shledal nedůvodnou. 1. žalovaný podal konkrétní Návrh a další spoluvlastník (2. žalovaná) s ním vyslovila souhlas, čímž byly dosaženy dva shodné potřebné většinové projevy vůle. Navrhovatel (1. žalovaný) nemusel po souhlasu druhého spoluvlastníka (2. žalované) znovu formálně potvrzovat, že hlasuje pro svůj vlastní návrh – jeho souhlas je obsažen již v samotném aktu podání návrhu.

27. V daném případě žalobkyně k jí hrozící těžké újmě přijetím Rozhodnutím ve smyslu ust. § 1130 o. z. tvrdila pouze 1. žalovaným uváděné náklady na kolaudaci a zápis do KN v odhadované výši do 20 000 Kč (tj. ve výši cca 7 000 Kč na každého z účastníků), a dále její majetkovou, resp. finanční újmu spočívající v navýšení finanční kompenzace, kterou bude muset při zrušení a vypořádání spoluvlastnictví účastníků k Nemovitosti (v řízení spisová značka, v němž se domáhá přikázání předmětné stavby garáže do jejího výlučného vlastnictví), uhradit žalovaným v důsledku zvýšení ceny předmětné stavby garáže v důsledku její kolaudace a zápisu do KN.

K tomu je nutno, že smyslem a účelem Rozhodnutí, směřujícího k zajištění kolaudačního souhlasu a zápisu stavby předmětné garáže do KN, v době realizovaného procesu přijetí Rozhodnutí, byla jak snaha žalovaných, z podnětu KÚ, odstranit shora uvedený nesoulad, tak nepochybně i eliminovat případný správní postih, jež by mohl účastníky coby spoluvlastníky předmětné stavby garáže stíhat ve smyslu např. § 57 odst. 2 a 3 zákona č. 256/2013 Sb., o katastru nemovitostí (katastrální zákon), ve znění pozdějších předpisů, a který by mohl nést vyšší finanční zatížení účastníků v podobě vyměřených pokut za správní přestupek, než by činily samotné, žalovanou stranou odhadované náklady související s přijatým Rozhodnutím v částce do 20 000 Kč. Nad to tyto náklady, ve výši cca 7 000 Kč pro každého z účastníků, nepředstavují, a ani v době přijetí Rozhodnutí nepředstavovaly, hrozící těžkou újmu žalobkyni ve smyslu ust. § 1130 o. z. Za nedůvodně je třeba označit i výše uvedené tvrzení žalobkyně, že Rozhodnutím, resp. zkolaudováním a zapsáním stavby garáže do KN, se žalovaní snaží žalobkyni finančně poškodit a vynutit si od ní v paralelně probíhajícím soudním sporu vyšší finanční kompenzaci za vypořádání spoluvlastnictví. Předně, jak soud uvedl již shora, o zrušení a vypořádání spoluvlastnictví k Nemovitosti, vedené u zdejšího soudu pod sp. zn. spisová značka, nebylo dosud rozhodnuto. Spoluvlastnictví účastníků k Nemovitosti tak nadále trvá a soudu v tomto sporu sp. zn. spisová značka nepřísluší předjímat jeho výsledek, tj. jakým způsobem bude o vypořádání rozhodnuto a kterému z účastníků připadne předmětná stavba garáže do výlučného vlastnictví. Žalobkyně pak současně při svém tvrzení o navýšení finanční kompenzace za zlegalizovanou garáž oproti nezlegalizované garáží zjevně přehlíží, že v případě připadnutí zlegalizované stavby garáže do jejího výlučného vlastnictví by nemohla být nijak finančně či majetkově poškozena, neboť by jí do vlastnictví připadla právě takto zlegalizovaná garáž ve zvýšené hodnotě. Soud tedy v této části uzavírá, že žádná těžká újma v důsledku přijatého Rozhodnutí žalobkyni coby přehlasované menšinové spoluvlastnici nemůže hrozit. Navíc sama žalobkyně při jednání soudu konstatovala, že se v dané věci jedná o čistě akademickou otázku s ohledem na to, že kolaudační řízení již bylo zastaveno. Tedy předmětné Rozhodnutí v rozsahu požadované kolaudace pozbylo významu. Snahu žalovaných, nad to danou podnětem ze strany KÚ, o zaevidování předmětné stavby garáže do KN, pak nelze v žádném případě považovat za zneužití práva většinových spoluvlastníků, před kterým má ust. § 1130 o. z. a § 1139 o. z. chránit menšinového spoluvlastníka (ve smyslu pojmu „slušného uvážení“ citovaného v § § 1139 odst. 1 o. z.).

28. Jak soud uvedl již výše, spoluvlastník přehlasovaný při rozhodování o významné záležitosti týkající se společné věci (§ 1129 odst. 1 o. z.) může navrhnout, aby o záležitosti rozhodl soud. Není-li návrh podán do třiceti dnů od přijetí rozhodnutí, právo podat jej zaniká; nebyl-li spoluvlastník o nakládání uvědoměn (tzv. opomenutý spoluvlastník), běží lhůta ode dne, kdy se o rozhodnutí dozvěděl nebo dozvědět mohl, poté právo žádat soud o rozhodnutí zaniká (§ 1129 odst. 2 ve spojení s § 1128 odst. 3 o. z.). V daném případě se žalobkyně o přijetí většinového Rozhodnutí žalovaných dozvěděla nejpozději dne 10. 2. 2025, kdy sama prostřednictvím svého zástupce vyhotovila písemné vyjádření, adresované SÚ, v němž vyslovila nesouhlas s kolaudačním řízení, zahájeným k žádosti žalovaných, resp. 1. žalovaného, ze dne 4. 12. 2024, a tudíž nejpozději k datu 10. 2. 2025 věděla o tom, že žalovaní kvalifikovanou většinou hlasů spoluvlastníků přijali předmětné Rozhodnutí. Lhůta 30 dnů k podání žaloby ve smyslu ust. § 1129, § 1130 a § 1128 odst. 3 o. z. jí tak uplynula nejpozději dnem 12. 3. 2025. Žalobu v této věci však podala až dne 15. 3. 2025, tj. po uplynutí uvedené prekluzivní lhůty.

29. Na základě výše uvedeného proto soud rozhodl, jak je uvedeno ve výroku I. tohoto rozsudku, a žalobu pro opožděné uplatnění práva zamítl, neboť oba návrhy žalobkyně dle primárního i eventuálního petitu jsou nedůvodné. Soud proto rozhodl, jak je uvedeno ve výroku I. tohoto rozsudku, a žalobu zamítl.

30. Vzhledem k tomu, že nebyly splněny podmínky pro vyhovění primárnímu ani eventuálnímu petitu, rozhodl soud, jak je uvedeno ve výroku I. tohoto rozsudku.

31. O náhradě nákladů řízení mezi účastníky soud rozhodl dle ust. § 142 odst. 1 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, v platném znění (dále jen „o. s. ř.“), když žalovaní měli ve věci plný úspěch. Jejich náklady řízení tvoří náklady za jejich zastoupení advokátem dle § 6 odst. 1, § 9 odst. 3 písm. a), § 11 odst. 1 a § 12 odst. 4 vyhlášky č. 177/1996 Sb., advokátní tarif, v platném znění, a to za tři úkony právní služby á 3 700 Kč (u 2. žalované snížené o 20 %) a 3x režijní paušál á 450 Kč (1. převzetí a příprava zastoupení; 2. písemné vyjádření k žalobě ze dne 16. 5. 2025 ve spojení s doplňujícím podáním ze dne 19. 6. 2025, obsahujícím údaje, které měly být již obsahem prvního vyjádření žalovaných; 3. účast u jednání soudu dne 22. 10. 2025), tj. celkem ve výši 21 330 Kč. Právní zástupce žalovaných není plátcem DPH, jak konstatoval při jednání soudu dne 22. 10. 2025. Podle ust. § 149 odst. 1 o. s. ř. soud přiznal náhradu nákladů řízení k rukám právního zástupce žalovaných.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to k Městskému soudu v Praze, prostřednictvím Obvodního soudu pro Prahu 6.

Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení.

Nesplní-li povinný dobrovolně, co mu ukládá vykonatelné rozhodnutí, může oprávněný podat návrh na soudní výkon tohoto rozhodnutí, popř. návrh na nařízení exekuce.

Cited legal provisions:
§ 1126 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1128 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1129 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1130 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1139 z. č. 89/2012 Sb.
§ 13 z. č. 89/2012 Sb.