Decision date: 2025-04-23

Okresní soud v Šumperku rozhodl samosoudkyní Mgr. Simonou Řežuchovou ve věci

žalobkyně: Jméno žalobkyně., IČO IČO žalobkyně sídlem Adresa žalobkyně zastoupená advokátem Jméno advokáta sídlem Adresa advokáta

proti

žalované: Jméno žalované, narozená Datum narození žalované bytem Adresa žalované

o 60.235,84 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni částku ve výši 40.000 Kč se 14,75 % úrokem z prodlení ročně z částky 40.000 Kč od datum do zaplacení, to vše v pravidelných měsíčních splátkách po právnická osoba Kč splatných vždy k 15. dni každého měsíce, počínaje měsícem následujícím po měsíci, v němž tento rozsudek nabude právní moci, až do úplného zaplacení, pod ztrátou výhody splátek v případě nezaplacení, byť jediné ze splátek řádně a včas.

II. Návrh, aby žalovaná byla povinna zaplatit žalobkyni částku ve výši 20.235,84 Kč se 14,75 % úrokem z prodlení ročně z částky 20.235,84 Kč od datum do zaplacení, se zamítá.

III. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni na nákladech řízení částku ve výši 4.663 Kč k rukám jejího zástupce Jméno advokáta, do tří dnů od právní moci rozsudku.

1. Návrhem na vydání elektronického platebního rozkazu podaným u Okresního soudu v adresa dne datum se žalobkyně na žalované domáhala zaplacení částky 60.235,84 Kč s příslušenstvím s odůvodněním, že předchůdkyně žalobkyně společnost Anonymizováno. uzavřela se žalovanou dne datum smlouvu o revolvingovém úvěru až do výše 40.000 Kč, na jejímž základě žalovaná čerpala úvěr v konečné výši 40.000 Kč, který měl být uhrazen společně s úrokem ve výši 19.485,84 Kč. Částka ve výši 40.000 Kč byla vyplacena na účet žalované, a to dne datum. Žalovaná na úvěr neuhradila ničeho a dlužná částka se skládá z dlužné jistiny ve výši 40.000 Kč, dlužného úroku ve výši 19.485,84 Kč a nákladů na vymáhání ve výši 750 Kč. Úvěruschopnost žalované byla dle žalobkyně ověřena tak, že právní předchůdkyně vypočetla rozdíl mezi doložitelnými příjmy a výdaji, přičemž klientům je ponechána rezerva 10 % rozdílu mezi doloženými příjmy a deklarovanými výdaji mimo splátky, kdy se těchto 10 % musí rovnat minimálně výši životního minima. Půjčky jsou pak poskytovány tak, aby vrácená částka byla maximálně ve výši 90 % rozdílu mezi příjmy a výdaji. Pohledávka za žalovanou byla postoupena na žalobkyni rámcovou smlouvou o postoupení pohledávek ze dne datum, postoupení pohledávky bylo žalované oznámeno. Žalobkyně předžalobní výzvou ze dne datum vyzývala žalovanou k úhradě dlužné částky, ale bezvýsledně.

2. Ve věci byl vydán dne datum elektronický platební rozkaz, proti kterému podala žalovaná řádný odpor, ve kterém tvrdila, že předchůdkyně žalobkyně řádně neprověřila úvěruschopnost žalované, k uzavření smlouvy stačilo pouze doložit doklad totožnosti, výpis z účtu a výplatní pásky, předchůdkyně žalobkyně žádným způsobem neověřila výdaje a náklady na živobytí žalované. Dále žalovaná tvrdí, že smlouva o úvěru byla uzavřena v rozporu s dobrými mravy, a to zejména kvůli vysokému RPSN a sankcím, které jsou při kumulativním uplatnění pro spotřebitele likvidační. Dále žalobkyně tvrdila, že se úvěr snažila hradit, ale nerozumí systému splátek. Nedokázala správně vyhodnotit dopady podmínek takto nastaveného úvěru, výše splátek byla pro žalovanou likvidační. Dále žalovaná tvrdila, že na úvěr uhradila celkem částku ve výši 9.000 Kč.

3. Ze smlouvy o revolvingovém úvěru bylo zjištěno, že právní předchůdkyně žalobkyně a žalovaná tuto smlouvu podepsaly dne datum. Žalobkyně se na základě této smlouvy zavázala poskytnout žalované revolvingový úvěr až do výše 40.000 Kč. Žalovaná se zavázala tento úvěr společně s úrokem ve výši 146,9 % ročně.

4. Z občanského průkazu soud zjistil, že patří žalované a právní předchůdkyně žalobkyně tímto občanským průkazem ověřila totožnost žalované.

5. Z přehledu plateb a potvrzení o provedené platbě bylo zjištěno, že žalovaná čerpala dne datum částku ve výši 40.000 Kč na svůj bankovní účet.

6. Ze smlouvy o postoupení pohledávek ze dne datum se seznamem postoupených pohledávek soud zjistil, že smlouva byla uzavřena mezi společností Ferratum Bank p. l. c. a žalobkyní a jejím předmětem je postupné postupování pohledávek ze společnosti Anonymizováno. na žalobkyni. V seznamu postoupených pohledávek je uvedena i pohledávka za žalovanou.

7. Z oznámení o postoupení pohledávky ze dne datum bylo zjištěno, že právní předchůdkyně žalobkyně oznámila žalované postoupení pohledávky.

8. Z předžalobní upomínky ze dne datum s podacím lístkem bylo zjištěno, že žalobkyně před podáním žaloby vyzývala žalovanou k úhradě dlužné částky a tato upomínka byla dne datum předána k poštovní přepravě.

9. Z výpisu účtu a výpisem z plateb předložených žalovanou soud zjistil, že tyto se nevztahují k předmětu řízení, když platby byly zasílány na jiný účet, než je účet předchůdkyně žalobkyně a také s jiným variabilním symbolem.

10. Z dalších provedených důkazů soud nečinil žádná skutková zjištění, neboť pro právní posouzení a rozhodnutí soudu byl podstatný skutkový stav zjištěný z výše uvedených důkazů.

11. Soud dospěl k tomuto závěru o skutkovém stavu: Právní předchůdkyně žalobkyně s žalovanou podepsaly dne datum smlouvu o revolvingovém úvěru. Totožnost žalované byla prověřena z občanského průkazu žalované. Ve smlouvě se právní předchůdkyně žalobkyně zavázala poskytnout žalované revolvingový úvěr až do výše 40.000 Kč a žalovaná se zavázal tento úvěr splácet pravidelnými splátkami společně s úroky. Úrok byl sjednán ve výši 146,9 % ročně. Žalovaná celkem čerpala částku ve výši 40.000 Kč a na úvěr neuhradila ničeho. Právní předchůdkyně žalobkyně prověřovala schopnost žalované splácet úvěr výpisem z účtu a z výplatních pásek žalované. Dne datum uzavřela právní předchůdkyně žalobkyně a žalobkyně smlouvu o postoupení pohledávek, součástí této smlouvy byla i pohledávka za žalovanou, postoupení pohledávky bylo žalované oznámeno. Před podáním žaloby žalobkyně výzvou ze dne datum, vyzývala žalovanou k uhrazení celé dlužné částky, žalovaná neuhradila ničeho.

12. Podle § 86 odst. 1 zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „ZSÚ“), poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet. Podle odst. 2 poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

13. Podle § 87 odst. 2 ZSÚ poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Spotřebitel může uplatnit námitku neplatnosti v tříleté promlčecí lhůtě běžící ode dne uzavření smlouvy. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

14. Podle § 2991 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „o. z.“), kdo se na úkor jiného bez spravedlivého důvodu obohatí, musí ochuzenému vydat, oč se obohatil. Podle odst. 2 téhož ustanovení se bezdůvodně obohatí zvláště ten, kdo získá majetkový prospěch plněním bez právního důvodu, plněním z právního důvodu, který odpadl, protiprávním užitím cizí hodnoty nebo tím, že za něho bylo plněno, co měl po právu plnit sám.

15. Podle § 2993 o. z. plnila-li strana, aniž tu byl platný závazek, má právo na vrácení toho, co plnila. Plnily-li obě strany, může každá ze stran požadovat, aby jí druhá strana vydala, co získala; právo druhé strany namítnout vzájemné plnění tím není dotčeno. To platí i v případě, byl-li závazek zrušen.

16. Podle § 1970 o. z. po dlužníkovi, který je v prodlení se splácením peněžitého dluhu, může věřitel, který řádně splnil své smluvní a zákonné povinnosti, požadovat zaplacení úroku z prodlení, ledaže dlužník není za prodlení odpovědný. Výši úroku z prodlení stanoví vláda nařízením; neujednají-li strany výši úroku z prodlení, považuje se za ujednanou výše takto stanovená.

17. Soud na zjištěný skutkový stav aplikoval výše citovaná zákonná ustanovení a dospěl k závěru, že žaloba je důvodná pouze zčásti. Soud byl v prvé řadě povinen zjišťovat, zda právní předchůdkyně žalobkyně dostála své povinnosti zkoumat s odbornou péčí schopnost žalované splatit předmětný úvěr v souladu s § 86 odst. 1 a 2 ZSÚ. V řízení ale bylo prokázáno, že předchůdkyně žalobkyně úvěruschopnost žalované ověřovala nedostatečně. Předchůdkyně žalobkyně v procesu posuzování úvěruschopnosti žalované pracovala pouze s výpisem z účtu žalované a výplatními páskami. Předchůdkyně vůbec nezohlednila skutečnost, že žalovaná má několik dalších nesplacených úvěrů a neprověřila řádně výdaje žalované, přestože za této situace měla žalobkyně se zvýšenou opatrností tyto výdaje zkoumat. Žalobkyně ovšem výdaje žalované nezkoumala dostatečně, když pracovala pouze s údaji sdělenými žalovanou a tyto údaje si některak neprověřila. Žalobkyně tedy neprověřila dostatečně příjmy a výdaje žalované a nemohla tedy správně posoudit její schopnost splácet daný úvěr. Nemohla tak dostát své povinnosti prokázat, že povinnosti zkoumat s odbornou péčí schopnost žalované splatit předmětný úvěr její právní předchůdkyně dostála, když nesplnění této povinnosti má za následek absolutní neplatnost celé smlouvy o úvěru, k níž soud musí přihlédnout i bez návrhu. Soud proto posoudil žalovaný nárok jako nárok na vydání bezdůvodného obohacení podle ustanovení § 2991 odst. 2 o. z., neboť předchůdkyně žalobkyně žalované plnila bez právního důvodu. Podle ustanovení § 2993 o. z. plnila-li strana, aniž tu byl platný závazek, má právo na vrácení toho, co plnila. Podle § 87 odst. 1, věty třetí ZSÚ, v případě, že poskytovatel úvěru neposoudí řádně úvěruschopnost, je spotřebitel povinen vrátit poskytnutou jistinu, a to v době přiměřené jeho možnostem. V řízení bylo prokázáno, že předchůdkyně žalobkyně žalované dne datum poskytla na její bankovní účet částku ve výši 40.000 Kč, přičemž dle žalobkyně žalovaná neuhradila na svůj dluh ničeho. Žalovaná v řízení tvrdila, že na svůj dluh uhradila částku 9.000 Kč, tato skutečnost se jí ovšem nepodařila prokázat, když v řízení předložila pouze bankovní platby nevztahující se k předmětu řízení, přičemž břemeno tvrzení a důkazní ohledně výše uhrazené částky jde právě za žalovanou. Žalobkyni, na kterou byla pohledávka ze smlouvy (a všechna práva s ní spojená) postoupena, tedy vzniklo právo na vrácení poskytnuté částky 40.000 Kč spolu se zákonným úrokem z prodlení dle § 1970 o. z., ve výši vyplývající z nařízení vlády č. 351/2013 Sb., a to ode dne datum. Ve zbývajícím rozsahu proto soud žalobu výrokem II. zamítl.

18. O náhradě nákladů řízení rozhodl soud podle § 142 odst. 2 o. s. ř. tak, že přiznal žalobkyni, jež byla v řízení převážně úspěšná, nárok na náhradu nákladů řízení v částce 4.663 Kč, přičemž tato částka představuje 32,82 % z jejich celkové výše (rozdíl úspěchu v řízení v rozsahu 66,41 % a úspěchu žalované v rozsahu 33,59 %). Tyto náklady sestávají ze zaplaceného soudního poplatku v částce 2.410 Kč a nákladů zastoupení advokátem, kterému náleží odměna stanovená dle § 6 odst. 1 a § 7 vyhlášky č. 177/1996 Sb., advokátního tarifu, (dále jen „a. t.”) z tarifní hodnoty ve výši 60.235,84 Kč sestávající z částky 3.540 Kč za převzetí a přípravu zastoupení dle § 11 odst. 1 písm. a) a. t. ze dne datum, z částky 1.770 Kč za jednoduchou výzvu k plnění dle § 11 odst. 2 písm. h) a. t. ze dne datum a z částky 3.540 Kč za písemné podání nebo návrh ve věci samé dle § 11 odst. 1 písm. d) a. t. ze dne datum včetně tří paušálních náhrad výdajů po 300 Kč dle § 14b odst. 5 písm. b) a. t. a daň z přidané hodnoty ve výši 21 % z částky 9.750 Kč ve výši 2.047,50 Kč.

19. Lhůtu k plnění soud určil podle § 160 odst. 1 věta za středníkem o. s. ř., a to s ohledem na výši dluhu, současnou osobní a příjmovou situaci žalované. Soud tedy uložil uvedenou povinnost splnit v pravidelných měsíčních splátkách ve výši právnická osoba Kč, vždy k 15. dni každého měsíce počínaje měsícem následujícím po měsíci, v němž tento rozsudek nabude právní moci, až do úplného zaplacení, pod ztrátou výhody splátek v případě neuhrazení, byť jediné ze splátek řádně a včas. Náklady řízení je žalovaná povinna zaplatit žalobkyni v souladu s ustanovením § 149 odst. 1 o. s. ř. k rukám zástupce žalobkyně.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to ke Krajskému soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci, prostřednictvím Okresního soudu v Šumperku. Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení.

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 6 vyhl. č. 177/1996 Sb.
§ 7 vyhl. č. 177/1996 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 149 z. č. 99/1963 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 87 z. č. 262/2006 Sb.
§ 2991 z. č. 89/2012 Sb.
§ 86 z. č. 257/2016 Sb.