Decision date: 2025-08-19

Okresní soud v Mladé Boleslavi rozhodl samosoudkyní Mgr. Martinou Svobodovou ve věci

žalobkyně: Jméno žalobkyně., IČO IČO žalobkyně sídlem Adresa žalobkyně

proti

žalované: Jméno žalované, narozená Datum narození žalované bytem Adresa žalované

pro 41 000 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni částku 41 000 Kč, s úrokem ve výši 18,90 % ročně z částky 40 000 Kč od 7. 4. 2025 do 4. 5. 2025, s úrokem ve výši 12,00 % ročně z částky 40 000 Kč od 17. 4. 2025 do zaplacení, s úrokem ve výši 12,00 % ročně z částky 40 000 Kč od 5. 5. 2025 do zaplacení, s kapitalizovaným úrokem ve výši 1 854,86 Kč, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

II. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni náhradu nákladů řízení v částce 1 840 Kč, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

1. Žalobkyně se návrhem na vydání elektronického platebního rozkazu doručeným nadepsanému soudu dne 9. 5. 2025 domáhala po žalované zaplacení částky 41 000 Kč spolu s příslušenstvím s odůvodněním, že mezi žalobkyní a žalovanou byla uzavřena Rámcová smlouva č. hodnota, na jejímž základě byl pro žalovanou aktivován běžný účet č. č. účtu. Nedílnou součástí smlouvy byly Obchodní podmínky a Ceník žalobkyně. Dále spolu účastníci řízení uzavřeli na základě Dodatku č. hodnota k Rámcové smlouvě č. hodnota ze dne 5. 3. 2020 Smlouvu o poskytnutí kontokorentu s úvěrovým rámcem ve výši 40 000 Kč. Kontokorent byl schválen a zpřístupněn na běžném účtu žalované. V důsledku porušení smluvních podmínek ze strany žalované byl kontokorent dne 7. 4. 2025 zesplatněn, přičemž ke dni zesplatnění činila dlužná jistina částku 40 000 Kč a kapitalizovaný smluvní úrok 1 854,86 Kč. Žalobkyně proto požaduje po žalované ze Smlouvy o poskytnutí kontokorentu částku 40 000 Kč na jistině spolu se smluvním úrokem 18,9 % ročně z částky 40 000 Kč od 7. 4. 2025 do 4. 5. 2025, spolu se smluvním úrokem 12 % ročně z částky 40 000 Kč od 5. 5. 2025 do zaplacení, a dále zákonný úrok z prodlení z částky 40 000 Kč od 17. 4. 2025 do zaplacení a kapitalizovaný smluvní úrok ve výši 1 854,86 Kč za období ode dne 1. 1. 2025 do dne předcházejícímu dni zesplatnění, tj. do 6. 4. 2025. Konečně žalobkyně požaduje po žalované úhradu částky 1 000 Kč, neboť na základě výše uvedené Rámcové smlouvy byl žalované zřízen běžný účet č. č. účtu, kde se žalovaná zavázala disponovat finančními prostředky pouze do výše dostupného zůstatku a v případě vzniku nepovoleného debetu jej uhradit nejpozději do pěti pracovních dnů po výzvě žalobkyně. Přesto se žalovaná dostala do nepovoleného debetu ve výši 1 000 Kč, který neuhradila, čímž porušila smluvní podmínky. Před podáním žaloby byla žalovaná žalobkyní dne 7. 4. 2025 písemně vyzvána k úhradě celkové dlužné částky předžalobní výzvou k plnění.

2. Přípisem zdejšího soudu ze dne 11. 6. 2025 byla žalobkyně vyzvána, aby do 10 dnů od doručení přípisu doplnila svá tvrzení ohledně skutečnosti, jakým způsobem posuzovala žalobkyně při poskytování úvěrů schopnost žalované splácet tyto spotřebitelské úvěry, a dále, aby označila důkazy k doplněným tvrzením. Žalobkyně svá tvrzení, doplnila tak, že při posouzení úvěruschopnosti žalované před poskytnutím úvěru a kontokorentu provedla v souladu s § 86 zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru. Posouzení vycházelo z údajů, které žalovaná uvedla v žádostech (příjem 23 000 Kč), a bylo doplněno o ověření údajů z osobních dokladů, pohybů na běžném účtu, úvěrové zprávy z Bankovního a Nebankovního registru klientských informací, insolvenčního rejstříku a interní databáze exekucí. Vzhledem k tomu, že žalovaná neuvedla konkrétní výdaje, žalobkyně využila expertní analýzu a statistické modely k určení výdajů ve výši 3 410 Kč měsíčně. Na základě těchto údajů a skutečnosti, že žalovaná nevykazovala známky rizikového chování, žalobkyně vyhodnotila její úvěruschopnost jako dostatečnou a úvěry mu poskytla.

3. Žalovaná je státní občankou Slovenské republiky. Mezinárodní příslušnost a místní příslušnost soudu k projednání dané věci je založena s odkazem na čl. 7 odst. 1 písm. a) Nařízení Rady (ES) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Nařízení Brusel I bis). Žalovaná, která je občanem členského státu EU, může být žalována u soudu místa, kde závazek, o nějž se jedná, byl nebo měl být splněn. Za takové místo se považuje v případě smlouvy o úvěru místo sídla věřitele. Pro danou věc tedy platí, že žalobkyně může žalovat žalovanou o zaplacení dluhu ze smlouvy o úvěru též u soudů České republiky, neboť na území České republiky měl být uhrazen dluh (mezinárodní příslušnost na výběr daná).

4. Žalovaná se ve věci nevyjádřila.

5. Z listinných důkazů předložených žalobkyní byl zjištěn následující skutkový stav:

6. Z Rámcové smlouvy č. hodnota ze dne 21. 2. 2020 bylo zjištěno, že na základě této smlouvy žalobkyně pro žalovanou zřídila a vedla běžný účet č. č. účtu, a byly žalované poskytnuty další bankovní služby, včetně platební karty. Smlouva byla uzavřena na dobu neurčitou a její účinnost byla podmíněna splněním odkládacích podmínek. Nedílnou součástí smlouvy byly Obchodní podmínky a Ceník žalobkyně.

7. Z dodatku č. 2 k rámcové smlouvě č. hodnota ze dne 5. 3. 2020 bylo zjištěno, že byl žalované k její žádosti poskytnut kontokorentní úvěr ve výši 40 000 Kč k běžnému účtu č. č. účtu. Kontokorent byl sjednán jako neúčelový, nezajištěný a na dobu neurčitou, se sjednanou úrokovou sazbou 18,90 % ročně, přičemž úroky jsou účtovány měsíčně z denního zůstatku čerpání. RPSN činilo 20,64 % za předpokladu plného čerpání a splacení do jednoho roku. Kontokorent musí být splacen tak, aby se účet do jednoho roku od přečerpání dostal alespoň na jeden den do kladného zůstatku. V případě prodlení žalované byla žalobkyně oprávněna úvěr zesplatnit a účtovat zákonný úrok z prodlení. Nedílnou součástí smlouvy byly Obchodní podmínky, Podmínky pro používání kontokorentu a Ceník žalobkyně.

8. Z formuláře pro standardní informace o spotřebitelském úvěru bylo zjištěno, že žalované byly před poskytnutím úvěru specifikovaného v předchozím odstavci poskytnuty všechny informace o parametrech poskytovaného úvěru.

9. Z přehledu o čerpání a splácení kontokorentu ze dne 3. 2. 2025 bylo zjištěno, že žalovaná čerpala kontokorentní úvěr od žalobkyně s limitem 40 000 Kč, který byl žalovanou vyčerpán a následně zesplatněn dne 7. 4. 2025. Ke dni zesplatnění zůstala žalovaná žalobkyni dlužna nesplacenou jistinu ve výši 40 000 Kč a kapitalizovaný úrok ve výši 1 854,86 Kč. Úroková sazba byla stanovena na 12 %, přičemž v období od května 2024 do dubna 2025 byly pravidelně připisovány úroky, z nichž část byla uhrazena, avšak od února 2025 se začaly objevovat neuhrazené částky. V období od 15. 3. 2025 do 7. 4. 2025 a následně od 9. 4. 2025 trvá blokace účtu žalované na základě interního rozhodnutí banky. Žádné platby na úhradu kontokorentu nebyly ze strany žalované provedeny.

10. Z výpisu běžného účtu žalované č. č. účtu za období od 16. 5. 2024 do 9. 5. 2025 bylo zjištěno, že žalovaná aktivně využívala kontokorentní rámec ve výši 40 000 Kč, přičemž ke dni 9. 5. 2025 byl účet v debetu, a to −1 000 Kč. Na účet bylo připsáno celkem 186 067,33 Kč a odepsáno 201 004,83 Kč. V průběhu období byly pravidelně účtovány obchodní úroky z kontokorentu, které dosáhly výše až 642,08 Kč měsíčně, a od února 2025 se začaly objevovat také náklady na vymáhání ve výši 500 Kč. Výpis rovněž potvrzuje zesplatnění kontokorentu dne 7. 4. 2025, kdy došlo k převedení celé jistiny 40 000 Kč a úroku 1 854,86 Kč na jiný účet, což odpovídá údajům z přehledu kontokorentu.

11. Z dopisu žalobkyně ze dne 7. 4. 2025 bylo zjištěno, že žalovaná byla vyzvána k zaplacení všech svých dluhů vůči žalobkyni, a to ve výši 42 854,86 Kč nejpozději do 16. 4. 2025. Tato částka zahrnovala nesplacenou jistinu kontokorentu ve výši 40 000 Kč, kapitalizovaný úrok z kontokorentu ve výši 1 854,86 Kč a nepovolený debet na běžném účtu č. č. účtu ve výši 1 000 Kč. Vzhledem k blokaci běžného účtu žalované bylo žalované oznámeno, že dluh nelze hradit prostřednictvím tohoto účtu. Uvedený dopis byl koncipován jako předžalobní výzva.

12. Z úvěrové zprávy ze dne 5. 3. 2020 bylo zjištěno, že měla jediný úvěrový produkt, a to aktivní kreditní kartu s úvěrovým rámcem 5 000 Kč, z něhož bylo aktuálně čerpáno 4 996 Kč, bez evidovaných opožděných splátek; jiné úvěrové produkty (splátkové, nesplátkové, služby) nebyly u žalované evidovány. Skóre klientky je 566, což ji řadí do rizikové třídy K, přičemž zpráva upozorňuje na vysoké překročení limitu a růst zbývající částky v posledních 6 měsících.

13. Z přehledu historie žádostí žalované o úvěr u žalobkyně bylo zjištěno, že žalovaná podala od roku 2020 celkem hodnota žádostí o úvěr, z nichž byly pouze tři schváleny – kontokorent (40 000 Kč), dvě rozložení plateb (9 500 Kč a 5 975 Kč). Ostatní žádosti, převážně o půjčky v rozmezí 20 000–150 000 Kč, byly zamítnuty nebo stornovány. Ve většině žádostí o úvěr žalovaná uvádí bydlení v nájmu, středoškolské vzdělání s maturitou, jednu vyživovanou osobu a výdaje domácnosti pohybující se mezi 10 000–20 000 Kč měsíčně. V roce 2023 klientka nastoupila do zaměstnání v Anonymizováno v oblasti zdravotní a sociální péče s příjmem 23 000 Kč.

14. Žalovaná dlužné částky nijak nesporovala, v řízení zůstala zcela pasivní.

15. Z listinných důkazů předložených žalobkyní dospěl soud k následujícímu závěru o skutkovém stavu:

16. Žalovaná primárně uzavřela s žalobkyní rámcovou smlouvu o běžném účtu a následně dodatkem čl. 2 ze dne 5. 3. 2020 smlouvu o kontokorentním úvěru ve výši 40 000 Kč. Úvěr byl čerpán od května 2024 a zesplatněn dne 7. 4. 2025 pro neuhrazené závazky žalované. Ke dni zesplatnění zůstala žalovaná žalobkyni dlužna nesplacenou jistinu kontokorentu ve výši 40 000 Kč, kapitalizovaný smluvní úrok ve výši 1 854,86 Kč a nepovolený debetní zůstatek na běžném účtu č. č. účtu ve výši 1 000 Kč. Žalovaná byla vyzvána žalobkyní k úhradě částky 42 854,86 Kč naposledy dopisem ze dne 7. 4. 2025, ale ničeho neuhradila. Žalovaná zůstala v řízení zůstala pasivní a dluh nijak nerozporovala. Před poskytnutím kontokorentu žalobkyně řádně prověřila úvěruschopnost žalované.

17. Po právní stránce soud věc posoudil následovně:

18. Použití hmotného práva České republiky vyplývá z článku 6 bodu 1. písm. a) (spotřebitelské smlouvy), Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Nařízení Řím I). Podle čl. 6 bodu 1 písm. a) tohoto nařízení, aniž jsou dotčeny články 5 a 7, smlouva uzavřená fyzickou osobou za účelem, který se netýká její profesionální nebo podnikatelské činnosti (dále jen „spotřebitel“), s jinou osobou, která jedná v rámci výkonu své profesionální nebo podnikatelské činnosti (dále jen „obchodník“), se řídí právem země, v níž má spotřebitel obvyklé bydliště, pokud obchodník provozuje svou profesionální nebo podnikatelskou činnost v zemi, kde má spotřebitel své obvyklé bydliště.

19. Podle § 2395 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, v platném znění, dále jen „o. z.“, se smlouvou o úvěru úvěrující zavazuje, že úvěrovanému poskytne na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky, a úvěrovaný se zavazuje poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky.

20. Podle § 2662 o. z. Smlouvou o účtu se ten, kdo vede účet, zavazuje zřídit od určité doby v určité měně účet pro jeho majitele, umožnit vložení hotovosti na účet nebo výběr hotovosti z účtu nebo provádět převody peněžních prostředků z účtu či na účet.

21. Podle § 2002 odst. 1 obč.z. 89/2012 Sb. poruší-li strana smlouvu podstatným způsobem, může druhá strana bez zbytečného odkladu od smlouvy odstoupit. Podstatné je takové porušení povinnosti, o němž strana porušující smlouvu již při uzavření smlouvy věděla nebo musela vědět, že by druhá strana smlouvu neuzavřela, pokud by toto porušení předvídala; v ostatních případech se má za to, že porušení podstatné není.

22. Podle § 2 odst. 1 zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru a o změně některých zákonů, v platném znění, dále jen „ZoSÚ“, je spotřebitelským úvěrem odložená platba, peněžitá zápůjčka, úvěr nebo obdobná finanční služba poskytovaná nebo zprostředkovaná spotřebiteli.

23. Podle § 3 odst. 1 písm. d) ZoSÚ se pro účely tohoto zákona rozumí poskytovatelem ten, kdo jako podnikatel poskytuje spotřebitelský úvěr.

24. Podle § 419 o. z. spotřebitelem je každý člověk, který mimo rámec své podnikatelské činnosti nebo mimo rámec samostatného výkonu svého povolání uzavírá smlouvu s podnikatelem nebo s ním jinak jedná.

25. Podle § 86 odst. 1 ZoSÚ posoudí poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet. Podle § 86 odst. 2 věty první ZoSÚ poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů.

26. Podle § 87 odst. 1 ZoSÚ poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Soud k neplatnosti přihlédne i bez návrhu. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

27. Podle § 1751 o. z. lze část obsahu smlouvy určit odkazem na obchodní podmínky, které navrhovatel připojí k nabídce nebo které jsou stranám známy. Odchylná ujednání ve smlouvě mají před zněním obchodních podmínek přednost.

28. Podle § 1968 o. z. dlužník, který svůj dluh řádně a včas neplní, je v prodlení. Dlužník není za prodlení odpovědný, nemůže-li plnit v důsledku prodlení věřitele. Podle § 1969 o. z. po dlužníkovi, který je v prodlení, může věřitel vymáhat splnění dluhu, anebo může od smlouvy odstoupit za podmínek ujednaných ve smlouvě nebo stanovených zákonem.

29. Podle § 1970 o. z. po dlužníkovi, který je v prodlení se splácením peněžitého dluhu, může věřitel, který řádně splnil své smluvní a zákonné povinnosti, požadovat zaplacení úroku z prodlení, ledaže dlužník není za prodlení odpovědný. Výši úroku z prodlení stanoví vláda nařízením (nařízení vlády č. 351/2013 Sb.); neujednají-li strany výši úroku z prodlení, považuje se za ujednanou výše takto stanovená.

30. Podle § 2 nařízení vlády č. 351/2013 Sb., ve znění účinném od 1. 1. 2014, odpovídá výše úroku z prodlení ročně výši repo sazby stanovené Českou národní bankou pro první den kalendářního pololetí, v němž došlo k prodlení, zvýšené o 8procentních bodů.

31. Po zjištění skutkového stavu věci a v souladu s citovanými ustanoveními dospěl soud k závěru, že žaloba je důvodná, neboť bylo prokázáno, že žalobkyně má vůči žalované splatné pohledávky z titulu smlouvy o kontokorentním úvěru ze dne 5. 3. 2020, sjednané v souladu s § 2395 o. z. ve výši odpovídající nárokované částce 40 000 Kč , neboť žalobkyně poskytla žalované bezúčelový úvěr ve výši 40 000 Kč, čímž splnila svůj závazek ze smlouvy, žalovaná tento úvěr čerpala a zavázala se jej splácet spolu s úroky tak, aby se běžný účet do jednoho roku od přečerpání dostal alespoň na jeden den do kladného zůstatku. V případě prodlení žalované byla žalobkyně oprávněna úvěr zesplatnit a účtovat zákonný úrok z prodlení. Úvěr plně vyčerpán a ke dni zesplatnění dne 7. 4. 20254 nebyla uhrazena žádná část jistiny ani úroků, přičemž kapitalizovaný úrok činil ke dni 7. 4. 2024 částku 1 854,86 Kč. Současně došlo k nepovolenému přečerpání běžného účtu o 1 000 Kč, kterou žalovaná rovněž neuhradila. Úvěruschopnost žalované byla řádně zkoumána porovnáním jejích příjmů a výdajů, tedy v souladu s ustanovením § 86 odst. 1 ZoSÚ. Celková dlužná částka nebyla uhrazena ani poté, co žalobkyně zaslala žalované předžalobní výzvu. Žalovaná netvrdila ani neprokázala, že by na pohledávku cokoli dalšího zaplatila, ve sporu zůstala zcela pasivní, a proto soud vycházel z tvrzení žalobkyně o nezaplacení dlužné částky.

32. Soud proto podané žalobě vyhověl a uložil žalované povinnost zaplatit žalobkyni částku 41 000 Kč, s úrokem ve výši 18,90 % ročně z částky 40 000 Kč od 7. 4. 2025 do 4. 5. 2025, s úrokem ve výši 12,00 % ročně z částky 40 000 Kč od 17. 4. 2025 do zaplacení, s úrokem ve výši 12,00 % ročně z částky 40 000 Kč od 5. 5. 2025 do zaplacení, s kapitalizovaným úrokem ve výši 1 854,86 Kč (výrok I.).

33. O náhradě nákladů řízení rozhodl soud podle § 142 odst. 1 o. s. ř. tak, že přiznal žalobkyni, jež byla v řízení zcela úspěšná, nárok na náhradu nákladů řízení v částce 1 840 Kč. Tyto náklady sestávají ze zaplaceného soudního poplatku v částce 1 640 Kč a nákladů řízení uplatněných v souladu s § 151 odst. 3 o. s. ř. za použití vyhlášky Ministerstva spravedlnosti č. 254/2015 Sb., dle které účastníkovi řízení, jenž nebyl zastoupen zástupcem podle § 151 odst. 3 o. s. ř. a nedoložil výši hotových výdajů, náleží částka 200 Kč představující 100 Kč za každý ze dvou úkonů dle § 2 odst. 1 uvedené vyhlášky neboť bylo rozhodnuto o návrhu podaném na ustáleném vzoru uplatněném opakovaně týmž účastníkem ve skutkově i právně obdobných věcech, v nichž je předmětem řízení peněžité plnění a hodnota sporu nepřevyšuje 50 000 Kč.

34. Lhůta pro splnění povinností uložených žalované tímto rozsudkem byla soudem stanovena v souladu s § 160 odst. 1 o. s. ř., když nebyly zjištěny okolnosti, a to i vzhledem k naprosté pasivitě žalované, které by odůvodňovaly stanovení lhůty delší.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to ke Krajskému soudu v Praze, prostřednictvím Okresního soudu v Mladé Boleslavi. Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení.

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 2 nař. vl. č. 351/2013 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 151 z. č. 99/1963 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 87 z. č. 262/2006 Sb.
§ 2395 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2 z. č. 257/2016 Sb.
§ 86 z. č. 257/2016 Sb.