Decision date: 2022-05-24

Okresní soud v České Lípě rozhodl samosoudkyní Mgr. Evou Červenkovou ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně zastoupená advokátkou údaje o zástupci

proti

žalovanému: osobní údaje žalovaného

o zaplacení 82 821,62 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaný je povinen zaplatit žalobkyni do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku částku 82 821,62 Kč s úrokem ve výši 15,99% ročně z částky 82 821,62 Kč od 2. 5. 2021 do 31. 7. 2021, s úrokem ve výši 8,25% ročně z částky 82 821,62 Kč od 1. 8. 2021 do zaplacení a s úrokem z prodlení ve výši 8,25% ročně z částky 82 821,62 Kč od 2. 5. 2021 do zaplacení.

II. Žalovaný je povinen zaplatit žalobkyni do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku k rukám právní zástupkyně žalobkyně náhradu nákladů řízení v částce 26 158,80 Kč.

1. Žalobkyně se po žalovaném domáhala zaplacení částky ve výši 82 821,62 Kč s příslušenstvím. Žalobkyně tvrdila, že její právní předchůdce společnost právnická osoba (dále jen„ věřitel“) uzavřel s žalovaným smlouvu o rychlé půjčce číslo žalovanému poskytl peněžní prostředky ve výši 100 000 Kč. Žalovaný měl poskytnuté peněžní prostředky vrátit v pravidelných měsíčních splátkách spolu se smluvním úrokem ve výši 15,99 % ročně a s dalšími poplatky dle smlouvy, což nesplnil. Pohledávka byla postoupena Smlouvou o postoupení pohledávek ze dne 25. 1. 2021 z věřitele na právnická osoba a.s. a dále Smlouvou o postoupení pohledávek ze dne 9. 2. 2021 ze právnická osoba a.s. na žalobkyni. Žalobkyně dále uvedla, že věřitel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru řádně prověřil úvěruschopnost žalovaného. Při posuzování úvěruschopnosti vycházel z údajů poskytnutých zákazníkem (žalovaným) a dále z údajů uvedených v dostupných databázích (insolvenční rejstřík, databáze MVČR, atd.). Dne 4. 4. 2022 vzala žalobkyně žalobu částečně zpět co do úroku ve výši 7,74% ročně z částky 82 821,62 Kč od 1. 8. 2021 do zaplacení. V tomto rozsahu bylo řízení zastaveno usnesením Okresního soudu v České Lípě č. j. 34 C 70/2022-16 ze dne 7. 4. 2022, které nabylo právní moci dne 18. 5. 2022.

2. Věc obsahuje cizí prvek spočívající v cizí státní příslušnosti žalovaného, jež je státním občanem země. Je proto třeba nejdříve zkoumat, zda český soud má pravomoc ve věci jednat a v kladném případě zda lze věc projednat a rozhodnout podle českého právního řádu. Jelikož jsou oba účastníci státními příslušníky zemí, které jsou členy Evropské unie, bez ohledu na jejich státní příslušnost je třeba aplikovat na místě vnitrostátních procesních předpisů (tedy občanského soudního řádu České republiky) Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. 12. 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (nařízení Brusel I bis). Až na výjimky v tomto nařízení uvedené platí, že osoby, které mají bydliště v některém členském státě, bez ohledu na svou státní příslušnost, mohou být žalovány u soudů tohoto členského státu (kapitola II oddíl 1 článek 4 odst. 1 tohoto nařízení). Na osoby, které nejsou státními příslušníky členského státu, v němž mají bydliště, se použijí pravidla pro určení příslušnosti, která se použijí pro jeho vlastní státní příslušníky. Z tohoto pohledu se soud zabýval otázkou, jaké místo lze považovat za obvyklé bydliště účastníků. V tomto směru bylo třeba vycházet z článku číslo 62 odst. 1 uvedeného nařízení, které co do pojmu bydliště odkazuje na vnitrostátní (procesní) předpisy. Pojem bydliště je zakotven v § 85 odst. 1 o. s. ř. a chápe se jako místo, kde se účastník řízení zdržuje s úmyslem zdržovat se tam trvale. Z obsahu spisu vyplývá, že se žalovaný zdržoval na území České republiky, na adrese adresa žalovaného, došlo tedy k založení mezinárodní příslušnosti českého justičního orgánu a Okresní soud v České Lípě bude příslušný k projednání a rozhodnutí o věci dle českého právního řádu.

3. Soud ve věci nařídil jednání, ke kterému řádně a včas předvolal oba účastníky. Žalobkyně se z jednání soudu omluvila, žalovaný se bez omluvy k jednání nedostavil, proto soud věc projednal a rozhodl v nepřítomnosti účastníků a vycházel při tom z obsahu spisu a provedených důkazů (§ 101 odst. 3 zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, v platném znění, dále jen„ o. s. ř.“).

4. Z návrhu na uzavření smlouvy o název půjčky půjčce číslo ze dne 4. 9. 2019 a jeho akceptace ze dne 5. 9. 2019 soud zjistil, že věřitel uzavřel dne 5. 9. 2019 s žalovaným smlouvu, na základě které žalovanému poskytl částku 100 000 Kč, a to převodem na účet žalovaného č. bankovní účet. Zároveň bylo mezi stranami sjednáno pojištění schopnosti splácet spotřebitelský úvěr. Žalovaný se zavázal vrátit poskytnutou částku včetně sjednaného úroku ve výši 15,99% p.a. v 41 pravidelných měsíčních splátkách po 3 411 Kč. První splátka byla splatná dne 17. 10. 2019 ve výši 2 094,50 Kč. Žalovaný smlouvu vlastnoručně podepsal. Žalovaný při sjednávání úvěru uvedl, že je svobodný, bydlí v pronájmu, je vyučen, byl zaměstnán u společnosti právnická osoba s měsíčním příjmem ve výši 23 000 Kč čistého, jeho nezbytné měsíční výdaje činily 7 500 Kč.

5. Z prohlášení o okamžité splatnosti a výzvy k uhrazení dluhu ze dne 21. 12. 2020 soud zjistil, že vzhledem k tomu, že žalovaný řádně nehradil domluvené splátky, prohlásil věřitel stávající dluh žalovaného za okamžitě splatný a zároveň byl žalovaný vyzván k okamžitému doplacení celé dlužné částky. Ze souhrnného výpisu pohybů na účtě (tabulky) bylo zjištěno, že žalovaný uhradil celkem částku 23 172 Kč, přičemž poslední splátka byla uhrazena dne 18. 5. 2020. Dále žalovaný uhradil před podáním žaloby částku ve výši 22 968,90 Kč, která byla započtena částečně na jistinu, úrok a poplatky

6. Ze smlouvy o postoupení pohledávek ze dne 25. 1. 2021 a ze dne 9. 2. 2021 soud zjistil, že pohledávka za žalovaným byla postoupena z věřitele na právnická osoba a.s. a dále ze právnická osoba a.s. na žalobkyni.

7. Podle § 2395 o. z. smlouvou o úvěru se úvěrující zavazuje, že úvěrovanému poskytne na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky, a úvěrovaný se zavazuje poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky.

8. Podle § 2399 o. z. úvěrovaný vrátí úvěrujícímu poskytnuté peněžní prostředky v dohodnuté době, jinak do měsíce ode dne, kdy byl o vrácení požádán. Úvěrovaný může vrátit úvěrujícímu peněžní prostředky před smluvenou dobou. Úroky zaplatí jen za dobu od poskytnutí do vrácení peněžních prostředků.

9. Na základě provedených důkazů soud dospěl k závěru, že žaloba je důvodná. Právní předchůdkyně žalobkyně a žalovaný uzavřeli smlouvu o úvěru ve smyslu § 2395 a násl. o. z. Žalovanému byl poskytnut úvěr ve výši 100 000 Kč, který se zavázal spolu s poplatky a úrokem ve výši 15,99% p.a. věřiteli uhradit v pravidelných měsíčních splátkách. Žalovaný však nehradil řádně a včas a v současné době tak žalobkyni dluží částku ve výši 82 821,62 Kč spolu s úrokem ve výši 15,99% ročně z částky 82 821,62 Kč od 2. 5. 2021 do 31. 7. 2021 a ve výši 8,25% ročně z částky 82 821,62 Kč od 1. 8. 2021 do zaplacení. Soud tedy žalobě vyhověl. Ve smyslu § 1970 zákona o. z. soud přiznal žalobkyni úrok z prodlení dle nařízení vlády č. 351/2013 Sb.

10. O náhradě nákladů řízení rozhodl soud podle § 142 odst. 1 o. s. ř. tak, že přiznal žalobkyni, jež byla v řízení zcela úspěšná, nárok na náhradu nákladů řízení v částce 26 158,80 Kč Tyto náklady sestávají ze zaplaceného soudního poplatku ve výši 3 314 Kč a nákladů zastoupení advokátem, kterému náleží dle § 7 odst. 5 vyhlášky č. 177/1996 Sb., advokátního tarifu, odměna ve výši 17 680 Kč za čtyři úkony právní služby (převzetí a příprava zastoupení, návrh na vydání elektronického platebního rozkazu, výzva k plnění se základním skutkovým a právním rozborem, vyjádření ze dne 4. 4. 2022 vč. návrhu na částečné zpětvzetí žaloby, a to ve výši 4 x 4 420 Kč), paušální náhrada nákladů ve výši 1 200 Kč (4 x 300 Kč) a daň z přidané hodnoty ve výši 21 % z částky 18 880 Kč ve výši 3 964,80 Kč.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to ke Krajskému soudu v Ústí nad Labem, prostřednictvím Okresního soudu v České Lípě. Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení. Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§  nař. vl. č. 351/2013 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 1970 z. č. 89/2012 Sb.
§ 7 vyhl. č. 177/1996 Sb.
§ 2395 z. č. 89/2012 Sb.
§ 85 z. č. 99/1963 Sb.
§ 2399 z. č. 89/2012 Sb.