Decision date: 2021-01-27

Okresní soud v Mostě rozhodl samosoudcem titul Danielem Nevečeřalem ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně zastoupená advokátem údaje o zástupci

proti

žalovanému: osobní údaje žalovaného

o 45 753 Kč s příslušenstvím

I. Žaloba se v části, ve které se žalobkyně domáhala zaplacení

částky 28 101 Kč

s úrokem z prodlení ve výši 3 052,11 Kč

s úrokem ve výši 8 171,68 Kč,

s úrokem z prodlení ve výši 9% ročně z částky 27 683,50 Kč od datum do datum,

s úrokem z prodlení ve výši 9% ročně z částky 19 350,50 Kč od datum do zaplacení,

s úrokem ve výši 23,72% ročně z částky 27 683,50 Kč od datum do zaplacení a

částky 9 319 Kč

s úrokem z prodlení ve výši 867,53 Kč

s úrokem ve výši 2 453,57 Kč

s úrokem z prodlení ve výši 8,5% ročně z částky 7 079,47 Kč od datum do zaplacení,

s úrokem ve výši 23,72% ročně z částky 7 079,47 Kč od datum do zaplacení, zamítá.

II. Žalovaný je povinen zaplatit žalobkyni částku 8 333 Kč s úrokem z prodlení ve výši 9 % ročně z částky 8 333 Kč od datum do zaplacení do zaplacení, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

III. Žádný z účastníků řízení nemá právo na náhradu nákladů řízení.

1. Předmětem řízení jsou dva samostatné nároky žalobkyně na zaplacení částek uvedených ve výrokové části tohoto rozsudku.

2. První nárok představuje dle tvrzení strany žalující jistina ve výši 27 683,50 Kč, poplatky dlužné úhrady za služby 8 750 Kč (8 263,72 Kč za hotovostní inkaso, 486,78 Kč za životní pojištění), kapitalizované úroky 8 171,68 Kč, kapitalizované úroky z prodlení 3 052,11 Kč s úroky z prodlení a úroky z úvěru, to vše z titulu uzavřené Smlouvy o spotřebitelském úvěru číslo ze dne datum mezi žalovaným a příjmení jméno příjmení, anonymizováno, jíž byl žalovanému poskytnut úvěr ve výši 32 000 Kč, který žalovaný řádně a včas nehradil ve sjednaných 58 týdenních splátkách po 973 Kč. Žalovaný uhradil celkem 20 000 Kč, naposledy datum.

3. titul nárok představuje dle tvrzení strany žalující jistina ve výši 7 079,47 Kč, poplatky dlužné úhrady za služby 2 239,53 Kč (2 113,35 Kč za hotovostní inkaso, 126,18 Kč za životní pojištění), kapitalizované úroky 2 453,57 Kč, kapitalizované úroky z prodlení 867,53 Kč s úroky z prodlení a úroky z úvěru, to vše z titulu uzavřené Smlouvy o spotřebitelském úvěru číslo ze dne datum mezi žalovaným a příjmení jméno příjmení, anonymizováno, jíž byl žalovanému poskytnut úvěr ve výši 17 000 Kč, který žalovaný řádně a včas nehradil ve sjednaných 58 týdenních splátkách po 517 Kč. Žalovaný uhradil celkem 20 667 Kč, naposledy datum.

4. V rámci žalobních tvrzení bylo dále uvedeno, že žalované pohledávky byly původním věřitelem postoupeny žalující straně na základě smlouvy o postoupení pohledávek ze dne datum. V části týkající se postoupení pohledávky soud vycházel z § 1879 o. z., který stanoví, že věřitel může celou pohledávku nebo její část postoupit smlouvou jako postupitel i bez souhlasu dlužníka jiné osobě (postupníkovi). Dle § 1880 odst. 1 o. z. platí, že postoupením pohledávky nabývá postupník také její příslušenství a práva s pohledávkou spojená, včetně jejího zajištění.

5. Žalovaný se nevyjádřil ve věci samé, k jednání se bez omluvy nedostavil.

6. Soud provedl dokazování ve spisu založenými listinnými prostředky.

7. Výzva k plnění se základním skutkovým a právním rozborem předcházející žalobě ze dne datum prokazuje, že žalovaný byl před podáním žaloby vyzván k úhradě dlužné částky.

8. Smlouva o spotřebitelském úvěru číslo byla žalovaným podepsaná dne datum, byl mu jí poskytnut úvěr 32 000 Kč, žalovaným měla v 58 týdenních splátkách po 973 Kč uhrazena celkem částka 56 434 Kč, RPSN bylo 204%. Z úvěru měla být z pokynu žalovaného částka

9 530 Kč použita na úhradu jiného úvěru a částka 22 470 Kč vyplacena žalovanému.

9. Karta zákazníka ze dne datum je podepsána žalovaným, žalovaný uvedl, že má trvalé bydliště na ohlašovně, fatický pobyt na adrese adresa, kde bydlí jako nájemník, žije s manželkou, je zaměstnán na dobu neurčitou, jeho příjmy jsou 15 373 Kč, výdaje tvoří polovina výdajů na bydlení (nájem, inkaso, energie) ve výši 1 500 Kč, osobní výdaje 4 000 Kč, splácí

2 326 Kč měsíčně na jiný úvěr, disponibilní příjem tak činil 7 547 Kč.

10. Smlouva o spotřebitelském úvěru číslo byla žalovaným podepsaná dne datum, byl mu jí poskytnut úvěr 17 000 Kč, žalovaným jej měl splácet v 58 týdenních splátkách po 517 Kč, měla být uhrazena celkem částka 29 986 Kč, RPSN bylo 204%.

11. Karta zákazníka ze dne datum je podepsána žalovaným, žalovaný uvedl, že má trvalé bydliště na ohlašovně, faktický pobyt na adrese adresa, kde bydlí jako nájemník, žije s manželkou, je zaměstnán na hlavní pracovní poměr, jeho příjmy jsou 15 919 Kč, výdaje tvoří výdaje na bydlení (nájem, inkaso, energie) ve výši 3 000 Kč, osobní výdaje 4 000 Kč, spoření/pojištění 400 Kč, splátka úvěru 1 782 Kč, disponibilní příjem tak činil 6 737 Kč.

12. Podací lístek ze dne datum prokazuje odeslání dopisu žalovanému.

13. Podací lístek ze dne datum prokazuje odeslání dopisu žalovanému.

14. Oznámení o postoupení pohledávky ze dne datum prokazuje, že žalovanému bylo oznámeno postoupení pohledávky za ním žalobkyni.

15. Informace o zpracování osobních údajů ze dne datum neprokazuje nic podstatného pro rozhodnutí ve věci samé.

16. Smlouva o postoupení pohledávek a Seznamy postoupených pohledávek prokazují postoupení pohledávky za žalovaným žalobkyni.

17. Výpis z OR prokazuje existenci žalobkyně.

18. Z ISAS soud zjistil, že vůči žalovanému byla vedena řada exekucí z roku 2014 a jedna z roku 2015, u jedné exekuce z roku 2014 je ve spisu založeno oznámení o skončení exekuce vymožením ze dne datum, u další exekuce z roku 2014 je založeno oznámení o vymožení ke dni datum.

19. Na základě zjištění učiněných z předložených listin dospěl soud k závěru o skutkovém stavu ve věci samé, který zcela odpovídá žalobním tvrzením, v úvěrové části. Úvěruschopnost byla zkoumána z příjmů žalovaného, které měly být ověřeny, ale žalobkyní k tomu nebyly předloženy důkazní prostředky. Výdaje žalovaného zřejmě vycházely pouze z tvrzení žalovaného s ohledem na náklady na bydlení ve výši 3 000 Kč a 1 500 Kč, přičemž měly zahrnovat nájemné, elektřinu, vodu a teplo. Vůči žalovanému byly v době poskytnutí úvěrů vedeny exekuce.

20. Na základě shora uvedeného závěru o skutkovém stavu posoudil soud věc po právní stránce takto:

21. Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku ze dne datum ve věci sp. zn. C číslo zaujal stanovisko, že články 8 a 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008 číslo ze dne datum o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady číslo musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu ukládají, aby z úřední povinnosti zkoumal, zda došlo k porušení předsmluvní povinnosti věřitele stanovené v článku 8 této směrnice, tj. povinnosti posoudit úvěruschopnost spotřebitele, a vyvodil důsledky, které z porušení této povinnosti vyplývají ve vnitrostátním právu, za podmínky, že sankce splňují požadavky tohoto článku 23. Články 8 a 23 směrnice 2008 musí být rovněž vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní úpravě, podle níž se sankce za porušení předsmluvní povinnosti věřitele posoudit úvěruschopnost spotřebitele, tj. neplatnost úvěrové smlouvy ve spojení s povinností tohoto spotřebitele vrátit věřiteli poskytnutou jistinu v době přiměřené jeho možnostem, uplatní pouze za podmínky, že spotřebitel tuto neplatnost namítne, a to v tříleté promlčecí době.

22. Podle rozsudku Nejvyššího soudu ČR sp. zn. 33 Cdo 2178/2018, ze dne 25. 7. 2018 věřitel nedostojí povinnosti postupovat s odbornou péčí při posouzení schopnosti spotřebitele splácet spotřebitelský úvěr podle § 9 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru, vyjde-li z objektivně nedoloženého osobního prohlášení dlužníka o jeho osobních, výdělkových a majetkových poměrech. Na tom nic nemění, že dlužník není evidován v databázích dlužníků. Již gramatickým a logickým výkladem § 9 odst. 1 zákona o spotřebitelském úvěru lze dovodit, že dostatečnými nejsou míněny informace získané toliko od spotřebitele. Odborná péče předpokládá údaje, které dlužník věřiteli uvedl, ověřit, resp. objektivně podložit minimálně potvrzením zaměstnavatele dlužníka. Nepochybně klíčová je i povinnost věřitele využívat veřejně dostupné informace, jakými jsou například státem publikované údaje o životním a existenčním minimu podle zákona č. 110/2006 Sb., o životním a existenčním minimu, a o průměrných výdajích obyvatelstva (databáze Českého statistického úřadu), a tyto porovnávat se známými nebo od spotřebitele zjištěnými (ne pouze tvrzenými) informacemi o jeho příjmech a výdajích.

23. Byť shora uvedené rozhodnutí Nejvyššího soudu odkazuje na starý zákon o spotřebitelském úvěru, tak soud je toho názoru, že není sebemenší důvod nepostupovat obdobně i podle nového zákona o spotřebitelském úvěru.

24. Dle § 86 odst. 1 zák. č. 257/2016 Sb., platí, že poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet.

25. Dle § 86 odst. 2 zák. č. 257/2016 Sb. platí, že poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

26. Dle § 87 odst. 1 zák. č. 257/2016 Sb. platí, že poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Spotřebitel může uplatnit námitku neplatnosti v tříleté promlčecí lhůtě běžící ode dne uzavření smlouvy. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

27. Povinnost posouzení úvěruschopnosti spotřebitele chrání nejen spotřebitele samého před negativními důsledky neschopnosti úvěr splácet, ale zprostředkovaně také společnost jako celek, neboť předchází negativním sociálním důsledkům předlužení a insolvence v podobě pádu spotřebitele a osob na něm závislých do veřejné sociální sítě, narušení rodinných a sociálních vztahů atd. V neposlední řadě chrání i pozici věřitelů samých, neboť odborné posouzení úvěruschopnosti spotřebitele při žádosti o další úvěr snižuje riziko věřitelů, kteří témuž spotřebiteli poskytli úvěry či jiné služby již dříve. Jelikož nebylo prokázáno, že žalobkyně řádně posoudila úvěruschopnost žalovaného, když toto neprokázala, dospěl soud k závěru, že je smlouva o úvěru neplatná. Žalobkyně při posuzování úvěruschopnosti žalovaného vycházela ohledně příjmů zřejmě z podložených údajů (v kartě klienta zatrženo ověření výplatními páskami a pracovní smlouvou), byť k tomu soudu nebyla schopna předložit důkazní prostředky. Avšak výdaje jsou pouze tvrzeny, náklady na bydlení ve výši 3 000 Kč nemohou být reálné, v lepším případě se jedná o čisté nájemné, neboť jenom obvyklé náklady na elektřinu jsou cca 1 000 Kč a náklady na teplo a vodu budou činit minimálně 2 000 Kč, k tomu je ale třeba ještě připočítat nájemné, jelikož žalovaný bydlel v nájmu. Zároveň v době uzavření obou úvěrových smluv byla vůči žalovanému vedena řada exekucí, což mohlo být snadno zjištěno z veřejně dostupné databáze Exekutorské komory. Soud tak dospěl k závěru, že úvěruschopnost žalovaného byla zkoumána ryze formálně, nebyly využity zásadní zdroje informací o žalovaném, není možno akceptovat další zadlužování osob, vůči nimž jsou již vedeny exekuce. Exekuce musí jednoznačně způsobovat neúvěruschopnost.

28. Podle § 580 odst. 1 o. z., neplatné je právní jednání, které se příčí dobrým mravům, jakož i právní jednání, které odporuje zákonu, pokud to smysl a účel zákona vyžaduje.

29. Podle § 588 o. z., soud přihlédne i bez návrhu k neplatnosti právního jednání, které se zjevně příčí dobrým mravům, anebo které odporuje zákonu a zjevně narušuje veřejný pořádek. To platí i v případě, že právní jednání zavazuje k plnění od počátku nemožnému.

30. S ohledem na shora uvedené dospěl soud k závěru, že žalovaný nemusel neplatnost namítat, naopak soud byl povinen k ní přihlédnout z úřední povinnosti. Podstatné je, že úvěruschopnost nebyla žalobkyní řádně posouzena před poskytnutím úvěrů žalovanému. Soud toto dovozuje ze skutečnosti, že u žalovaného nebyly řádně a úplně ověřeny výdaje při posuzování úvěruschopnosti, vůči žalovanému byly nadto vedeny exekuce. Úvěrové smlouvy byla soudem pro řádné nezkoumání úvěruschopnosti žalovaného posouzeny jako neplatná. Soud se tedy dále zaobíral tím, zda a v jakém rozsahu vzniklo žalovanému bezdůvodné obohacení na úkor žalobkyně.

31. Podle § 2991 odst. 2 o. z., bezdůvodně se obohatí zvláště ten, kdo získá majetkový prospěch plněním bez právního důvodu, plněním z právního důvodu, který odpadl, protiprávním užitím cizí hodnoty nebo tím, že za něho bylo plněno, co měl po právu plnit sám.

32. Soud dospěl k závěru, že žalovanému bylo vyplaceno 32 000 Kč a 17 000 Kč, uhradil pouze 20 000 Kč a 20 667 Kč, žalovanému tak vzniklo bezdůvodné obohacení ve výši 8 333 Kč pouze z prvního nároku po započtení přeplatku z druhého nároku. Soud proto uložil žalovanému povinnost tuto částku žalobkyni vrátit. Zároveň soud uložil žalovanému uhradit i úroky z prodlení od první prokazatelně odeslané upomínky žalovanému ze dne datum, kdy tento dopis se musel dostat do sféry dispozice žalovaného nejpozději třetí den od odeslání, tedy dne datum, žalovaný se tak dostal do prodlení s vrácením bezdůvodného obohacení od datum, když třetí den mu musel být dopis doručen a následující den dluh neuhradil. Soud ve zbytku žalobu zamítl, neboť zbylé nároky plynou z neplatných úvěrových smluv.

33. Shora uvedené právní posouzení je i v souladu s rozsudkem Krajského soudu v Ústí nad Labem č.j. 14 Co 36/2020-63 ze dne 19.5.2020.

34. O lhůtě k plnění rozhodl soud podle § 160 odst. 1 zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, (dále jen „o. s. ř.”), neshledal důvody pro stanovení jiné splatnosti.

35. O náhradě nákladů řízení rozhodl soud podle § 142 odst. 2 o. s. ř. tak, že žádný z účastníků řízení nemá právo na náhradu nákladů. Soud v souladu s nálezem Ústavního soudu sp. zn.

I. ÚS 2717/08 zohlednil pro poměr úspěchu ve sporu i požadované příslušenství. Žalobkyně nebyla ve sporu převážně úspěšná, žalovanému žádné náklady nevznikly.

Proti tomuto rozsudku je možno podat odvolání do 15 dnů ode dne jeho doručení ke Krajskému soudu v Ústí nad Labem prostřednictvím Okresního soudu v Mostě ve dvojím vyhotovení.

Nebude-li plněno dobrovolně, co ukládá vykonatelné rozhodnutí soudu, lze se jeho splnění domáhat návrhem na nucený výkon rozhodnutí dle příslušných ustanovení občanského soudního řádu, zák. č. 99/1963 Sb., a exekučního řádu, zák. č. 120/2001 Sb.

Cited legal provisions:
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 1879 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2991 z. č. 89/2012 Sb.
§  z. č. 120/2001 Sb.
§ 87 z. č. 257/2016 Sb.
§ 588 z. č. 89/2012 Sb.
§  z. č. 110/2006 Sb.
§ 1880 z. č. 89/2012 Sb.
§ 580 z. č. 89/2012 Sb.
§ 86 z. č. 257/2016 Sb.