Decision date: 2021-11-18

Okresní soud v Ústí nad Labem rozhodl samosoudkyní JUDr. Markétou Vrzáčkovou ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně zastoupená advokátem údaje o zástupci

proti

žalované: osobní údaje žalované

o zaplacení 1 524 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni částku 1 524 Kč s ročním úrokem z prodlení z částky 1 524 Kč ve výši 8,25 % od datum do zaplacení, a to do tří dnů od právní moci rozsudku.

II. Žalovaná je povinna na náhradě nákladů řízení zaplatit žalobkyni částku 600 Kč do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku, k rukám právního zástupce žalobkyně.

1. Žalobou (návrhem na vydání elektronického platebního rozkazu) došlou zdejšímu soudu dne datum se žalobkyně po žalované domáhala zaplacení částky ve výši 1 524 Kč se zákonným úrokem z prodlení. Žalobu odůvodnila tím, že se žalovaná dne datum při jízdě tramvají – linkou anonymizováno veřejné hromadné dopravy provozované žalobkyní neprokázala přepravnímu kontrolorovi platným jízdním dokladem, a vznikla jí tak povinnost zaplatit žalobkyni přirážku k jízdnému ve výši 1 500 Kč a jízdné ve výši 24 Kč.

2. Jelikož je v dané věci možné rozhodnout jen na základě účastníky předložených listinných důkazů a účastnici svým postojem dali najevo souhlas s rozhodnutím věci bez nařízení jednání, dospěl soud k závěru, že podmínky stanovené v § 115a zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu (dále jen „o. s. ř.“) jsou splněny, a rozhodl ve věci bez nařízení jednání.

3. Z předložených listinných důkazů soud zjistil, že žalovaná cestovala prostředkem veřejné hromadné dopravy provozovaným žalobkyní, a to tramvají linkou anonymizováno dne datum v anonymizováno hod, avšak na výzvu pověřené osoby se neprokázala platným jízdním dokladem, čímž jí vznikla povinnost zaplatit přirážku k jízdnému ve výši 1 500 Kč a jízdné ve výši 24 Kč. Dlužné jízdné a přirážka byly splatné v den předmětné jízdy. Žalovaná však dlužné jízdné s přirážkou v celkové výši 1 524 Kč nezaplatila, ačkoli jí žalobkyně zaslala dne datum výzvu k plnění.

4. Po právní stránce posoudil soud tuto věc podle zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku (dále jen„ o. z.“) a zákona č. 266/1994 Sb., o drahách (dále jen„ zákon o drahách“), na nějž navazuje vyhláška č. 175/2000 Sb., o přepravním řádu pro veřejnou drážní a silniční osobní přepravu. Mezi účastníky byla platně uzavřena smlouva o přepravě osob (§ 2550 a násl. o. z.), na jejichž základě měla žalobkyně povinnost přepravit žalovanou do místa určení a žalovaná měla povinnost zaplatit za přepravu jízdné dle aktuálního tarifu žalobkyně. Když se žalovaná při kontrole na výzvu pověřené osoby neprokázala platným jízdním dokladem, porušila tím podmínky přepravního řádu, čímž jí vznikla povinnost zaplatit jízdné a přirážku jízdného stanovenou dopravcem ve smluvních přepravních podmínkách, která nesmí přesáhnout 1 500 Kč (§ 37 odst. 5 písm. b) a odst. 6 zákona o drahách). Se splněním uvedené povinnosti se žalovaná ocitla dnem následujícím po uskutečnění každé uvedené jízdy v prodlení (§ 1968 věta první o. z.), a žalobkyni tak vzniklo právo požadovat po ní za dobu prodlení úrok z prodlení z jednotlivých dlužných částek dle § 1970 o. z. ve výši stanovené v § 2 nařízení vlády č. 351/2013 Sb., ve znění účinném k prvnímu dni prodlení.

5. Vzhledem k tomu, že se žalobkyni předloženými listinnými důkazy podařilo prokázat tvrzení obsažená v žalobě, rozhodl soud s odkazem na citovaná zákonná ustanovení tak, jak je uvedeno ve výroku I tohoto rozsudku a podané žalobě zcela vyhověl.

6. Podle § 142 odst. 1 o. s. ř. přiznal soud žalobkyni, která byla ve věci zcela úspěšná, vůči žalované právo na plnou náhradu nákladů potřebných k účelnému uplatňování práva ve výši 600 Kč Tyto náklady tvoří žalobkyní zaplacený soudní poplatek ve výši 400 Kč a náhrada hotových výdajů ve výši 200 Kč. Náhradu hotových výdajů přiznal soud žalobkyni podle § 151 odst. 3 o. s. ř. ve spojení s § 2 odst. 1 vyhlášky č. 254/2015 Sb., o stanovení výše paušální náhrady pro účely rozhodování o náhradě nákladů řízení v případech podle § 151 odst. 3 občanského soudního řádu a podle § 89a exekučního řádu (dále jen„ vyhláška“), podle nějž činí výše náhrady částku 100 Kč za každý úkon, tedy za dva úkony (návrh ve věci samé a výzva k plnění dle § 1 odst. 3 písm. a) vyhlášky) částku ve výši 200 Kč.

7. Soud žalobkyni nepřiznal náhradu nákladů spočívajících v odměně za zastupování advokátem, neboť v tomto případě nepovažuje náklady právního zastoupení za účelně vynaložené. V tomto řízení jde o věc, která je typově velmi jednoduchá po skutkové i právní stránce. Žalobkyně musí být sama adekvátně vybavena materiálně i personálně pro takové vymáhání pohledávek, které je pro ni běžné. Pohledávky žalobkyně na zaplacení jízdného a přirážky k jízdnému jsou obdobné, liší se pouze osoby žalovaných, data a linky přepravy, případně výše jízdného či přirážky. Podávání těchto formulářových žalob (resp. návrhů na vydání elektronického platebního rozkazu), spočívající fakticky pouze ve změně uvedených údajů, je činností rutinní, která nevyžaduje odborné znalosti. Činnost advokáta tedy v této věci nemá odbornou, nýbrž administrativní povahu. Uplatňování takto jednoduchých nároků vzhledem k výše uvedenému zásadně nevyžaduje právní zastoupení a v tomto řízení nenastaly žádné mimořádné okolnosti, jež by vybočovaly z obvyklého průběhu řízení daného typu, které by případně právní zastoupení odůvodňovaly. Jelikož se žalobkyně nechala zastoupit advokátem, aniž by pomoc advokáta potřebovala, a požadovala náhradu nákladů s tím spojených, považuje soud toto jednání žalobkyně za zneužití práva na zastoupení advokátem, a proto nemá náklady právního zastoupení v tomto případě za účelně vynaložené (srov. nález Ústavního soudu ze dne datum, sp. zn. I. ÚS 988/12). Soud tudíž žalobkyni přiznal náhradu nákladů řízení ve výši, na jakou by měla nárok, kdyby nebyla zastoupena.

8. Podle § 149 odst. 1 o. s. ř. soud rozhodl, že je žalovaná povinna zaplatit náhradu nákladů řízení k rukám zástupce žalobkyně coby advokáta.

9. Lhůty k plnění rozsudkem uložených povinností stanovil soud žalované v délce tří dnů od právní moci rozsudku dle § 160 odst. 1 o. s. ř. Důvody pro stanovení delší lhůty nebo pro rozložení plnění do splátek soud neshledal.

Proti tomuto rozsudku není odvolání přípustné (ustanovení § 202 odst. 2 o. s. ř.).

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 202 z. č. 99/1963 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 1970 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1968 z. č. 89/2012 Sb.
§ 151 z. č. 99/1963 Sb.
§ 149 z. č. 99/1963 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 2 nař. vl. č. 351/2013 Sb.
§ 2550 z. č. 89/2012 Sb.
§  vyhl. č. 175/2000 Sb.
§ 89a z. č. 120/2001 Sb.
§  z. č. 266/1994 Sb.
§ 2 vyhl. č. 254/2015 Sb.