Decision date: 2021-05-06

Obvodní soud pro Prahu 6 rozhodl samosoudkyní Mgr. Terezou Krojovou ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně

proti

žalovanému: osobní údaje žalovaného

pro zaplacení částky 2 650 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaný je povinen zaplatit žalobkyni částku 2 650 Kč spolu s úrokem z prodlení z této částky ve výši 9 % ročně za dobu od 23.8.2018 do zaplacení, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

II. Žalovaný je povinen zaplatit žalobkyni na náhradě nákladů řízení částku 1 200 Kč, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku.

Žalobce se žalobou doručenou Okresnímu soudu ve obec dne 11.1.2021 domáhal na žalovaném zaplacení částky 2 650 Kč s příslušenstvím specifikovaným v bodě I. výroku tohoto rozsudku s odůvodněním, že žalovaný byl dne 19.7.2018 převezen ze zdravotnického zařízení žalobce na záchytnou stanici.

Žalovaný nárok žalobce neuznal, uvedl, že nebyl žalobcem vyzýván k úhradě dluhu, nesouhlasí ani datum převozu, uvedl, že veškeré poplatky uhradil.

Účastníci řízení na základě výzvy soudu svým postojem dali najevo souhlas s tím, aby soud ve věci rozhodl bez nařízení jednání. Soud proto ve věci postupoval podle ustanovení § 115a zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, (dále jen „o. s. ř.”), dle kterého k projednání věci samé není třeba nařizovat jednání, jestliže ve věci lze rozhodnout jen na základě účastníky předložených listinných důkazů a účastníci se práva účasti na projednávání věci vzdali, popřípadě s rozhodnutím ve věci bez nařízení jednání souhlasí. Soud ve věci rozhodl rozsudkem, který byl vyhlášen dne 6.5.2021. Vzhledem ke skutečnosti, že proti tomuto rozsudku není odvolání přípustné (ust. § 202 odst. 2 o.s.ř.) je písemné zdůvodnění tohoto rozsudku vyhotoveno v rozsahu dle ust. § 157 odst. 4 o.s.ř.

Po provedeném dokazování dospěl soud k následujícímu závěru o skutkovém stavu: Žalovaný byl dne 8.7.2018 převezen ze zdravotnického zařízení, jehož provozovatelem je žalobce, na záchytnou stanici. Žalovanému byla vystavena faktura číslo jíž byl žalobcem vyzván k úhradě ceny služby nehrazené z veřejného zdravotního pojištění ve výši 2 650 Kč. Následně však žalobci dlužnou částku neuhradil, ani přes písemnou upomínku zaslanou zástupcem žalobce na adresu trvalého pobytu žalovaného, když jiná (doručovací adresa) nebyla žalobci známa.

Pokud žalobce v návrhu uváděl datum převozu 19.7.2018, pak toto uvedl na pravou míru a doloženými listinami prokázal, že k převozu došlo dne 8.7.2018. Pokud žalovaný předkládal soudu listiny na podporu svého tvrzení, že všechny pohledávky v souvislosti s předmětnou událostí žalobci uhradil, pak soud zhodnotil, že žalovaný sice uhradil žalobci částku 90 Kč jako regulační poplatek v souvislosti s ošetřením na oddělení Emergency žalobce a dále zřejmě uhradil i pohledávku Městské polikliniky obec, která provozuje záchytnou stanici ulice. Tato pohledávka se však vztahuje k pobytu na záchytné stanici, nikoli k úhradě převozu ze zařízení žalobce na záchytnou stanici ulice. Z důkazů předložených žalovaným proto soud nevzal za prokázané, že by žalovaný žalobci předmětnou pohledávku již dříve uhradil.

Vztah mezi účastníky posoudil soud po právní stránce podle ust. § 89e odst. 1 zákona č. 373/2011 Sb., zákon o specifických zdravotních službách, ve znění pozdějších předpisů, dle něhož platí, že prokáže-li se přítomnost alkoholu nebo jiné návykové látky, hradí poskytovateli záchytné služby náklady na poskytnutou záchytnou službu osoba, které byla záchytná služba poskytnuta; tato osoba hradí i náklady na dopravu do záchytné stanice tomu, komu tyto náklady vznikly. Pokud žalovaný svůj dluh nezaplatil, ocitl se v prodlení se zaplacením částky 2 650 Kč v prodlení a je povinen zaplatit i úrok z prodlení, jehož výše odpovídá ust. občanskoprávním předpisům. Proto bylo žalobě v plném rozsahu vyhověno.

O náhradě nákladů řízení rozhodl soud podle § 142 odst. 1 o. s. ř. tak, že přiznal žalobkyni, jež byla v řízení zcela úspěšná, nárok na náhradu nákladů řízení v částce 1 200 Kč Tyto náklady sestávají ze zaplaceného soudního poplatku v částce 1 000 Kč a nákladů řízení uplatněných v souladu s § 151 odst. 3 o. s. ř. za použití vyhlášky Ministerstva spravedlnosti č. 254/2015 Sb., dle které účastníkovi řízení, jenž nebyl zastoupen zástupcem podle § 151 odst. 3 o. s. ř. a nedoložil výši hotových výdajů, náleží částka 200 Kč představující 100 Kč za každý ze dvou úkonů dle § 2 odst. 1 uvedené vyhlášky neboť bylo rozhodnuto o návrhu podaném na ustáleném vzoru uplatněném opakovaně týmž účastníkem ve skutkově i právně obdobných věcech, v nichž je předmětem řízení peněžité plnění a hodnota sporu nepřevyšuje 50 000 Kč.

Proti tomuto rozsudku není odvolání přípustné (ustanovení § 202 odst. 2 zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu).

Nesplní-li žalovaný povinnosti uložené mu tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 202 z. č. 99/1963 Sb.
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 115a z. č. 99/1963 Sb.
§ 151 z. č. 99/1963 Sb.
§ 157 z. č. 99/1963 Sb.
§ 89e z. č. 373/2011 Sb.