Decision date: 2026-02-26

Okresní soud v Olomouci rozhodl samosoudkyní Mgr. Ludmilou Papicovou ve věci

žalobkyně: Jméno žalobkyně., IČO IČO žalobkyně sídlem Adresa žalobkyně zastoupená advokátem Jméno advokáta sídlem Adresa advokáta

proti

žalované: Jméno žalované, narozená Datum narození žalované bytem Adresa žalované

pro 42 838 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni částku 28 199 Kč, a to v pravidelných měsíčních splátkách ve výši 1 500 Kč splatných vždy k 15. dni příslušného kalendářního měsíce počínaje prvním kalendářním měsícem následujícím po měsíci, v němž tento rozsudek nabude právní moci až do úplného zaplacení pod ztrátou výhody splátek.

II. Řízení se co do povinnosti žalované zaplatit žalobkyni částku 14 639 Kč zastavuje.

III. Žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení.

IV. Žalobkyni bude po právní moci tohoto rozsudku vrácena z účtu Okresního soudu v Olomouci část zaplaceného soudního poplatku ve výši 585 Kč.

1. Žalobkyně se žalobou doručenou soudu dne 10. 11. 2025 domáhala po žalované zaplacení částky 42 383 Kč s odůvodněním, že žalobkyně uzavřela se žalovanou prostřednictvím internetových stránek žalobkyně www.Anonymizováno.cz dne 28. 5. 2025 smlouvu o úvěru, na základě které poskytla žalované úvěr ve výši 30 000 Kč, který se žalovaná zavázala vrátit v měsíčních splátkách dle splátkového kalendáře, který byl součástí smlouvy spolu s poplatkem ve výši 990 Kč. Dále byly sjednány další volitelné služby za následující poplatky: poplatek za expres výplatu ve výši 199 Kč a poplatek za prodloužení splatnosti „korunovým odkladem“ ve výši 2 970 Kč, který umožňuje dlužníkovi prodloužit splatnost splátky tak, že dlužník uhradí alespoň 1 Kč. Žalovaná tohoto využila dvakrát a to dne 11. 6. 2025 a 17. 7. 2025, za což žalobkyni náleží poplatek ve výši 5 340 Kč. Žalovaná na úvěr uhradila pouze částku 1 101 Kč. Jelikož žalovaná na výzvy žalobkyně k řádnému splácení úvěru nereagovala, byl úvěr ke dni 5. 11. 2025 zesplatněn. Dlužná částka 42 838 Kč sestává z jistiny ve výši 29 499 Kč, z poplatku za poskytnutí úvěru ve výši 990 Kč, z poplatků za expres výplatu ve výši 199 Kč, z poplatku za prodloužení splatnosti korunovým odkladem ve výši 5 340 Kč, z úroků ve výši 4 410 Kč, z účelně vynaložených nákladů ve výši 900 Kč a ze smluvních pokut ve výši 1 500 Kč, když se jedná o smluvní pokuty za prodlení s úhradou třech splátek.

2. Podáním ze dne 25. 11. 2025 vzala žalobkyně žalobu zpět co do částky 13 939 Kč s tím, že nadále bude požadovat pouze částku bezdůvodného obohacení. Podáním ze dne 18. 12. 2025 vzala žalobkyně žalobu zpět co do částky 700 Kč s tím, že žalovaná dne 12. 11. 2025 uhradila žalobkyni částku 700 Kč. Soud tedy řízení v rozsahu částečného zpětvzetí žaloby zastavil dle ust. § 96 odst. 2 o. s. ř., jak je uvedeno ve výroku II. tohoto rozsudku.

3. Žalovaná se k podané žalobě vyjádřila tak, že žalobou uplatněný nárok neuznává, jelikož nejde o nárok vyplývající ze závazků z úvěrové smlouvy, ale o nárok na vrácení bezdůvodného obohacení žalobkyni. Úvěrová smlouva je totiž absolutně neplatná, kdy tato neplatnost je dána nesplněním povinnosti žalobkyně posoudit s odbornou péčí úvěruschopnost žalované. Žalovaná má za to, že žalobkyně ve fázi schvalování úvěru nedostatečně prověřila její schopnost jako spotřebitele úvěr splácet. Žalobkyně se pouze dotazovala na výši příjmů domácnosti žalované. V době uzavření této smlouvy měla žalovaná již další závazky. Toto žalobkyně řádně neprověřila a při sjednání úvěru nezohlednila. Náklady žalované nebyly ověřovány vůbec. Žalobkyně si nevyžádala výpisy z běžného účtu za více předchozích měsíců, věrohodně neprověřila výdajovou stránku úvěrované s ohledem na všechny náklady v běžném životě. Při sepsání úvěrové smlouvy se žalobkyně neptala na schopnost žalované úvěr splácet. Ke sjednání smlouvy stačilo vyplnit pouze formuláře na webových stránkách žalobkyně www.Anonymizováno.cz. Jelikož se žalovaná dostala do náročné finanční situace se splácením svých závazků, obrátila se na organizaci právnická osoba. S podporou dluhového poradce se obrátila písemně na žalobkyni s návrhem smírného řešení sporu ze dne 1. 9. 2025. V návrhu namítala platnost uzavřené smlouvy s ohledem na nedostatečné a chybné posouzení úvěruschopnosti. Žalobkyně dopisem ze dne 15. 9 2025 žalované odpověděla, že úvěrová smlouva je platná a žalobkyně v ní neporušila jakoukoliv povinnost. Dále navrhla, že žalovaná doplatí částku 37 898 Kč v měsíčních splátkách ve výši 1000 Kč. S ohledem na výše uvedené vyjádření nesouhlasu ze strany žalobkyně podala žalovaná návrh na zahájení řízení Kanceláři finančního arbitra dne 26. 9 2025. řízení bylo zahájeno a vedeno pod spisovou značkou Anonymizováno. S ohledem na podání žaloby v této věci po zahájení řízení Kancelář finančního arbitra řízení dne 28. 11. 2025 zastavila. Žalovaná tak vynaložila maximální snahu směřující k vyřešení sporu mimosoudní cestou a domnívá se, že vedení soudního řízení představuje ze strany žalobkyně zbytečné a neopodstatněné zatížení soudu, když věc byla řešena a mohla být vyřešena smírčí cestou u finančního arbitra. Žalovaná tedy navrhuje, aby soud dle ustanovení § 150 o. s. ř. nepřiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení z důvodů zvláštního zřetele hodných, pokud žalobkyni vzniknou. Žalovaná se domnívá, že nepřiznání nákladů řízení nijak nezasáhne do finanční sféry žalobkyně, zatímco žalované by způsobilo ještě tíživější následky. Zároveň má žalovaná za to, že projevila maximální snahu svůj spor se žalobkyní urovnat smírně a byla to žalobkyně, která zahájením tohoto řízení toto zcela zmařila a bezdůvodně zatížila sporem soud. Žalovaná navrhuje, aby jí bylo uloženo uhradit dlužnou jistinu ve výši 28 199 Kč v měsíčních splátkách, když tuto není schopna uhradit jednorázově.

4. Soud učinil následující skutková zjištění:

5. Z karty klienta, že žalovaná sdělila při uzavírání úvěrové smlouvy žalobkyni, že má příjem z rodičovského příspěvku ve výši 12 000 Kč měsíčně, splátky jiných úvěrů ve výši 2 500 Kč měsíčně a příjme domácnosti ve výši 40 000 Kč měsíčně. Žalovaná byla žalobkyní lustrována v rejstříku ISIR (insolvenční rejstřík), NRKI (nebankovní registr klientských informací) a CRIBIS (nástroj k prověřování osob a jejich finančního zdraví) s negativním výsledkem.

6. Z formuláře pro standardní informace o spotřebitelském úvěru, z kopie občanského průkazu žalované, ze sazebníku poplatků, z úvěrové smlouvy, potvrzení o účtu, ze splátkového kalendáře a z výpisu čerpání, splátek a úhrad, že žalobkyně a žalovaná uzavřely dne 28. 5. 2025 prostřednictvím internetových stránek žalobkyně www.Anonymizováno.cz smlouvu o úvěru, na základě které žalobkyně poskytla žalované úvěr ve výši 30 000 Kč, který se žalovaná zavázala vrátit v měsíčních splátkách dle splátkového kalendáře, který byl součástí smlouvy spolu s poplatkem ve výši 990 Kč. Dále byly sjednány další volitelné služby za následující poplatky: poplatek za expres výplatu ve výši 199 Kč a poplatek za prodloužení splatnosti „korunovým odkladem“ ve výši 2 970 Kč, který umožňuje dlužníkovi prodloužit splatnost splátky tak, že dlužník uhradí alespoň 1 Kč. Žalovaná na úvěr uhradila před podáním žaloby částku 1 101 Kč.

7. Z výzvy ze dne 6. 10. 2025 a z poštovního podacího archu, že žalobkyně vyzvala žalovanou dopisem ze dne 6. 10. 2025 k uhrazení částky 12 199 Kč z důvodu nesplácení půjčky Anonymizováno.

8. Z výzvy ke splacení celé půjčky ze dne 5. 11. 2025, že žalobkyně dopisem ze dne 5. 11. 2025 úvěr zesplatnila a vyzvala žalobkyni k zaplacení částky 42 968 Kč do 14 dnů od sepsání této výzvy.

9. Z předžalobní výzvy a z poštovního podacího archu, že dopisem ze dne 7. 11. 2025 odeslaným doporučeně dne 7. 11. 2025 vyzvala žalobkyně žalovanou prostřednictvím právního zástupce k zaplacení dlužné částky s tím, že jinak bude podána žaloba k soudu.

10. Z doručenky, že žaloba a elektronický platební rozkaz byly žalované doručeny do vlastních rukou dne 26. 11. 2025.

11. Z návrhu smírného řešení ze dne 1. 9. 2025, že dopisem ze dne 1. 9. 2025 se žalovaná obrátila na žalobkyni s návrhem smírného řešení s tím, že úvěrová smlouva ze dne 28. 5. 2025 je neplatná mimo jiné z důvodu nedostatečného posouzení úvěruschopnosti žalované. Žalovaná dále uvedla, že uhrazení svého závazku se nevyhýbá, a proto navrhuje, aby jí uhrazená částka ve výši 1000 Kč byla započtena na úhradu jistiny a zbývající částku ve výši 29 000 Kč navrhla splácet dle svých možností, tedy měsíčních splátkách ve výši 700 Kč, když vyšší splátky v současné situaci není schopna hradit.

12. Z reakce na návrh smírného řešení sporu ze dne 15. 9. 2025, že žalobkyně reagovala na návrh žalované dopisem ze dne 15. 9. 2025 s tím, že považuje úvěrovou smlouvu za platně sjednanou, když při jejím sjednávání neporušila žádnou povinnost. Žalobkyně navrhla žalované, aby uhradila dluh ve výši 37 898 Kč v měsíčních splátkách ve výši 1000 Kč.

13. Z návrhu na zahájení řízení, z výzvy k předložení podepsané dohody o narovnání ze dne 30. 10. 2025., z předložení návrhu dohody o narovnání ze dne 23. 10. 2025, z návrhu dohody o narovnání, z odpovědi na výzvu k předložení podepsané dohody o narovnání ze dne 5. 11. 2025 a ze sdělení finančního arbitra ze dne 28. 11. 2025, že žalovaná se návrhem ze dne 26. 9. 2025 obrátila na finančního arbitra ve věci úvěrové smlouvy ze dne 28. 5 2025 se žádostí o smírné vyřízení sporu. V dopise ze dne 23. 10. 2025 předložila žalobkyně finančnímu arbitru na jeho výzvu návrh dohody o narovnání, který zněl tak, že žalovaná uhradí žalobkyni částku 28 900 Kč v měsíčních splátkách ve výši 700 Kč. Dopisem ze dne 30. 10. 2025 vyzval finanční arbitr žalovanou jakožto navrhovatelku, aby ve lhůtě 15 dnů podepsala dvě vyhotovení dohody o narovnání a zaslala je zpět finančnímu arbitrovi, který je následně přepošle žalobkyní. Dopisem ze dne 5. 11. 2025 adresovaným finančnímu arbitru žalovaná vyslovila souhlas s návrhem dohody o narovnání s tím, že posílá dva podepsané originály dohody o narovnání. Dopisem ze dne 28. 11. 2025 sdělil finanční arbitr žalované, že obdržel podepsanou dohodu o narovnání ze strany žalované dne 6. 11. 2025 a následně tuto dohodu přeposlal žalobkyni společně s výzvou k předložení podepsané dohody o narovnání dne 11. 11. 2025. V podání ze dne 13. 11 2025 sdělila žalobkyně finančnímu arbitrovi, že ve věci pohledávky ze smlouvy o úvěru ze dne 28. 5. 2025 již podala návrh na vydání platebního rozkazu u Okresního soudu v Olomouci. Z tohoto důvodu finanční arbitr řízení zastavil.

14. Z potvrzení o odchozí úhradě, že žalovaná uhradila dne 12. 11. 2025 na základě dohody o narovnání první splátku ve výši 700 Kč.

15. Z oznámení o změně výše dávky státní sociální podpory ze dne 6. 9. 2024 a z potvrzení o příchozí úhradě, že žalovaná pobírá rodičovský příspěvek ve výši 11 666 Kč.

16. Z účastnické výpovědi žalované, že momentálně je na rodičovské dovolené, kdy jejím jediným měsíčním příjmem je rodičovský příspěvek ve výši 11 666 Kč měsíčně. Jiné příjmy nemá. Bydlí v nájemním bytě o velikosti 2+kk s přítelem a 2 dětmi, k těmto má vyživovací povinnosti, osobně o ně pečuje. Přítel má měsíční příjem okolo 30 000 Kč, náklady na bydlení jsou ve výši cca 20 000 Kč měsíčně. Žalovaná vlastní pouze starý osobní automobil o stáří asi 15 let, žádný jiný hodnotnější majetek nevlastní, není vlastníkem žádných nemovitostí, s přítelem nemají žádné společné úspory. Úvěr by byla schopna splácet ve splátkách okolo 1 500 Kč měsíčně.

17. Po provedeném dokazování učinil soud následující závěr o skutkovém stavu:

18. Žalobkyně a žalovaná uzavřely dne 28. 5. 2025 prostřednictvím internetových stránek žalobkyně www.Anonymizováno.cz smlouvu o úvěru, na základě které žalobkyně poskytla žalované úvěr ve výši 30 000 Kč, který se žalovaná zavázala vrátit v měsíčních splátkách dle splátkového kalendáře, který byl součástí smlouvy spolu s poplatkem ve výši 990 Kč. Žalovaná na úvěr uhradila před podáním žaloby částku 1 101 Kč. Žalobkyně neprověřila řádně před uzavřením smlouvy o úvěru úvěruschopnost žalované. Dopisem ze dne 1. 9. 2025 se žalovaná obrátila na žalobkyni s návrhem smírného řešení s tím, že úvěrová smlouva ze dne 28. 5. 2025 je neplatná mimo jiné z důvodu nedostatečného posouzení úvěruschopnosti žalované. Žalovaná dále uvedla, že uhrazení svého závazku se nevyhýbá, a proto navrhuje, aby jí uhrazená částka ve výši 1000 Kč byla započtena na úhradu jistiny a zbývající částku ve výši 29 000 Kč navrhla splácet dle svých možností, tedy měsíčních splátkách ve výši 700 Kč, když vyšší splátky v současné situaci není schopna hradit. Žalobkyně reagovala na návrh žalované dopisem ze dne 15. 9. 2025 s tím, že považuje úvěrovou smlouvu za platně sjednanou, když při jejím sjednávání neporušila žádnou povinnost. Žalobkyně navrhla žalované, aby uhradila dluh ve výši 37 898 Kč v měsíčních splátkách ve výši 1000 Kč. Žalovaná se návrhem ze dne 26. 9. 2025 obrátila na finančního arbitra ve věci úvěrové smlouvy ze dne 28. 5 2025 se žádostí o smírné vyřízení sporu. V dopise ze dne 23. 10. 2025 předložila žalobkyně finančnímu arbitru na jeho výzvu návrh dohody o narovnání, který zněl tak, že žalovaná uhradí žalobkyni částku 28 900 Kč v měsíčních splátkách ve výši 700 Kč. Dopisem ze dne 30. 10. 2025 vyzval finanční arbitr žalovanou jakožto navrhovatelku, aby ve lhůtě 15 dnů podepsala dvě vyhotovení dohody o narovnání a zaslala je zpět finančnímu arbitrovi, který je následně přepošle žalobkyní. Dopisem ze dne 5. 11. 2025 adresovaným finančnímu arbitru žalovaná vyslovila souhlas s návrhem dohody o narovnání s tím, že posílá dva podepsané originály dohody o narovnání. Žalovaná uhradila dne 12. 11. 2025 na základě dohody o narovnání první splátku ve výši 700 Kč. Dopisem ze dne 28. 11. 2025 sdělil finanční arbitr žalované, že obdržel podepsanou dohodu o narovnání ze strany žalované dne 6. 11. 2025 a následně tuto dohodu přeposlal žalobkyni společně s výzvou k předložení podepsané dohody o narovnání dne 11. 11. 2025. V podání ze dne 13. 11 2025 sdělila žalobkyně finančnímu arbitrovi, že ve věci pohledávky ze smlouvy o úvěru ze dne 28. 5. 2025 již podala návrh na vydání platebního rozkazu u Okresního soudu v Olomouci. Z tohoto důvodu finanční arbitr řízení zastavil.

19. Žalobkyně dopisem ze dne 5. 11. 2025 úvěr zesplatnila a vyzvala žalobkyni k zaplacení částky 42 968 Kč do 14 dnů od sepsání této výzvy. Dopisem ze dne 7. 11. 2025 odeslaným doporučeně dne 7. 11. 2025 vyzvala žalobkyně žalovanou prostřednictvím právního zástupce k zaplacení dlužné částky s tím, že jinak bude podána žaloba k soudu. Žaloba a elektronický platební rozkaz byly žalované doručeny do vlastních rukou dne 26. 11. 2025.

20. Žalovaná je momentálně na rodičovské dovolené, kdy jejím jediným měsíčním příjmem je rodičovský příspěvek ve výši 11 666 Kč měsíčně. Jiné příjmy nemá. Bydlí v nájemním bytě o velikosti 2+kk s přítelem a 2 dětmi, k těmto má vyživovací povinnosti, osobně o ně pečuje. Přítel má měsíční příjem okolo 30 000 Kč, náklady na bydlení jsou ve výši cca 20 000 Kč měsíčně. Žalovaná vlastní pouze starý osobní automobil o stáří asi 15 let, žádný jiný hodnotnější majetek nevlastní, není vlastníkem žádných nemovitostí, s přítelem nemají žádné společné úspory. Úvěr by byla schopna splácet ve splátkách okolo 1 500 Kč měsíčně.

21. Podle ustanovení § 2395 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník (dále jen "občanský zákoník"), smlouvou o úvěru se úvěrující zavazuje, že úvěrovanému poskytne na jeho požádání a v jeho prospěch peněžní prostředky do určité částky, a úvěrovaný se zavazuje poskytnuté peněžní prostředky vrátit a zaplatit úroky.

22. Podle ustanovení. § 2398 odst. 1 občanského zákoníku úvěrující poskytne úvěrovanému peněžní prostředky na jeho žádost v době určené v žádosti; neurčí-li úvěrovaný dobu plnění žádosti, poskytne je úvěrující bez zbytečného odkladu.

23. Podle ustanovení § 2399 odst. 1 občanského zákoníku úvěrovaný vrátí úvěrujícímu poskytnuté peněžní prostředky v dohodnuté době, jinak do měsíce ode dne, kdy byl požádán.

24. Podle ustanovení § 2048 občanského zákoníku ujednají-li strany pro případ porušení smluvené povinnosti smluvní pokutu v určité výši nebo způsob, jak se výše smluvní pokuty určí, může věřitel požadovat smluvní pokutu bez zřetele k tomu, zda mu porušením utvrzené povinnosti vznikla škoda. Smluvní pokuta může být ujednána i v jiném plnění než peněžitém.

25. Podle ustanovení § 2049 občanského zákoníku zaplacení smluvní pokuty nezbavuje dlužníka povinnosti splnit dluh smluvní pokutou utvrzený.

26. Podle ustanovení § 1968 občanského zákoníku dlužník, který svůj dluh řádně nesplní je v prodlení.

27. Podle ustanovení § 1970 občanského zákoníku po dlužníkovi, který je v prodlení se splácením peněžitého dluhu, může věřitel, který řádně splnil své smluvní a zákonné povinnosti, požadovat zaplacení úroku z prodlení, ledaže dlužník není za prodlení odpovědný. Výši úroku z prodlení stanoví vláda nařízením; neujednají-li strany výši úroku z prodlení, považuje se za ujednanou výše takto stanovená.

28. Podle ust. § 86 zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet. Poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

29. Podle ust. § 87 odst. 1 zákona č. 257/2016 Sb. poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Soud k neplatnosti přihlédne i bez návrhu. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

30. Podle ust. § 87 odst. 2 zákona č. 257/2016 Sb. je-li spor o to, jaká je doba odpovídající možnostem spotřebitele podle odstavce 1, určí tuto dobu na návrh některé ze smluvních stran soud podle možností spotřebitele a v zájmu spravedlivého uspořádání práv a povinností smluvních stran s přihlédnutím k příjmu spotřebitele a jeho celkovým sociálním a majetkovým poměrům.

31. Soud posoudil zjištěný skutkový stav s ohledem na shora citovaná zákonná ustanovení a dospěl k závěru, že žaloba žalobkyně je důvodná pouze částečně. Žalovaná vystupovala v rámci smluvního vztahu jako slabší strana – spotřebitel, neboť ze smlouvy nevyplynulo, že by se jednalo o podnikatele a žádný z účastníků to ani netvrdil. Povinností žalobkyně před poskytnutím úvěru tedy bylo zkoumat schopnost žalované splácet úvěr.

32. Pokud má být zachován smysl a účel citované úpravy, je třeba, aby žalobkyně zjistila řádně a s odbornou péčí, na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací, resp. i z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů, na straně jedné příjmy a dosavadní dluhové zatížení klienta, a na straně druhé pak přinejmenším základní, pravidelné a nezbytné výdaje, které lze u každého spotřebitele rozumně očekávat. Takovými výdaji jsou zejména náklady na bydlení, dopravu, stravování, ošacení apod. Při hodnocení výdajů spotřebitele je totiž nutno brát v potaz i jistou rezervu na různé nepravidelné a neplánované výdaje, které lze u každé osoby v průběhu trvání smluvního vztahu let zajisté očekávat. Požadavek odborné péče nelze omezovat jen na samotný myšlenkový proces „posouzení“ dodaných čísel představujících příjmy a výdaje, ale je třeba jej vztáhnout i na zhodnocení dostatečnosti, úplnosti a věrohodnosti shromážděných podkladů.

33. Soud po provedeném dokazování konstatuje, že v tomto konkrétním případě žalobkyně neposoudila úvěruschopnost žalované řádně, když vycházela pouze ze sdělení žalované, která si dále nijak neověřila a ze kterých navíc vyplývalo, že žalovaná je na rodičovské dovolené odkázaná na sociální dávky. Žalobkyně vůbec neprověřila měsíční výdaje žalované. Nicméně s ohledem na skutečnost, že žalobkyně vzala podanou žalobu co do částky 13 939 Kč představující příslušenství zpět a nadále požadovala pouze poskytnutou jistinu poníženou o platby žalované v celkové výši 1 801 Kč, soud se dále blíže prověřováním úvěruschopnosti žalované ze strany žalobkyně nezabýval. Uvedenou úvěrovou smlouvu je tedy s ohledem na výše uvedené nutno posoudit jako absolutně neplatnou dle ustanovení § 87 odst. 1 zákona č. 257/2016 Sb. a nároky z této neplatné smlouvy je pak třeba vypořádat dle ustanovení § 2993 o. z. z titulu bezdůvodného obohacení jako plnění poskytnutá na základě neplatné smlouvy. Dle ustanovení § 2993 o. z. plnila-li strana, aniž by tu byl platný závazek, má právo na vrácení toho, co plnila, plnily-li obě strany, může každá ze stran požadovat, aby jí druhá strana vydala, co získala; právo druhé strany namítnout vzájemné plnění tím není dotčeno. Za dané situace tak má žalobkyně nárok pouze na vydání poskytnuté jistiny ve výši 30 000 Kč ponížené o platby žalované ve výši 1 801 Kč, tedy částky 28 199 Kč v nové době splatnosti (buď mezi účastníky dohodnuté anebo soudem určené), která neodvisí od výzvy věřitele k plnění, nýbrž od možností dlužníka (spotřebitele) (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ČR ze dne 20. 4. 2022, č. j. 33 Cdo 3675/2021). V daném případě žalovaná jakožto spotřebitel doložila listinnými důkazy a rovněž svou účastnickou výpovědí, že není schopna dlužnou částku uhradit jednorázově, když v současné době je na rodičovské dovolené s měsíčním příjmem ve výši 11 666 Kč. Žalovaná uvedla, že je v jejích silách uhradit dluh ve splátkách po 1 500 Kč měsíčně. Soud po posouzení možností žalované uložil žalované povinnost uhradit žalobkyni částku 28 199 Kč v měsíčních splátkách, jak navrhla žalovaná dle ust. § 160 odst. 1, věta za středníkem o. s. ř., když takto bude dluh uhrazen ještě v přiměřené době cca 18 měsíců, přičemž za takovou dobu bývá považována běžně doba 12, v odůvodněných případech max. 24 měsíců. Takto stanovený způsob plnění uložené povinnosti nebude dle názoru soudu znamenat neúměrné zvýhodnění žalované na úkor žalobkyně, když v případě žalobkyně se jedná o ekonomicky silný podnikatelský subjekt, který masivně profituje na poskytování spotřebitelských úvěrů.

34. O náhradě nákladů řízení bylo rozhodnuto dle ust. § 142 odst. 2 ve spojení s ust. § 146 odst. 2 a 150 o. s. ř., přičemž soud posuzoval míru procesního úspěchu a neúspěchu stran v daném sporu. Žalobkyně se domáhala zaplacení částky 42 838 Kč, přičemž v průběhu řízení vzala žalobu ze své vůle, tedy svým zaviněním co do částky 13 939 Kč zpět, v tomto rozsahu je tedy dán neúspěch žalobkyně. Žalobkyně tak byla úspěšná co do částky 28 899 Kč, tedy v rozsahu 67,46 % předmětu řízení, žalovaná pak co do částky 13 939 Kč, tedy v rozsahu 32,54 % předmětu řízení. Čistý procesní úspěch žalobkyně tak činil 34,92 % z celkového předmětu řízení a na náhradu nákladů řízení v tomto rozsahu by tak žalobkyně měla nárok. Soud však v daném případě shledal důvody zvláštního zřetele hodné, pro které náklady řízení žalobkyni nepřiznal. Tyto důvody spočívají ve skutečnostech, které nastaly před zahájením řízení. Žalovaná listinnými důkazy doložila, že již dopisem ze dne 1. 9. 2025 oslovila žalobkyni se žádostí o řešení sporu s tím, že je z důvodu neplatnosti úvěrové smlouvy ochotna uhradit dlužnou jistinu v měsíčních splátkách. Poté, co žalobkyně odmítla, že by porušila jakoukoli svoji povinnost při sjednávání úvěrové smlouvy, obrátila se žalovaná na finančního arbitra se žádostí o smírné řešení sporu. Dopisem ze dne 5. 11. 2025 adresovaným finančnímu arbitru žalovaná vyslovila souhlas s návrhem dohody o narovnání, kterou formulovala samotná žalobkyně, s tím, že posílá dva podepsané originály dohody o narovnání. Žalovaná uhradila dne 12. 11. 2025 na základě dohody o narovnání první splátku ve výši 700 Kč. Dopisem ze dne 28. 11. 2025 sdělil finanční arbitr žalované, že obdržel podepsanou dohodu o narovnání ze strany žalované dne 6. 11. 2025 a následně tuto dohodu přeposlal žalobkyni společně s výzvou k předložení podepsané dohody o narovnání dne 11. 11. 2025. Žalobkyně však již dne 10. 11. 2025 podala z naprosto nepochopitelných důvodů žalobu, aniž by vyčkala doručení dohody o narovnání podepsané žalovanou a ačkoli si byla vědoma toho, že probíhá řízení u finančního arbitra. Z tohoto důvodu finanční arbitr řízení vedené před ním zastavil. Žalobkyně tak zcela bezdůvodně zavinila vznik nákladů tohoto řízení, ačkoli jí byla známa ochota žalované dlužnou jistinu uhradit a nebylo tak nutné podávat žalobu, aniž by vyčkala výsledků řízení u finančního arbitra. Z těchto důvodů soud náhradu nákladů řízení žalobkyni nepřiznal.

35. O vrácení části zaplaceného soudního poplatku ve výši 585 Kč soud rozhodl dle ust. § 10 odst. 3 zák. č. 549/1991 Sb., o soudních poplatcích, když žalobkyně vzala žalobu zpět co do celkové částky 14 639 Kč, ze které by soudní poplatek činil 732 Kč, 80 % z 732 Kč pak činí 585 Kč.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to ke Krajskému soudu Ostrava, prostřednictvím Okresního soudu v Olomouci. Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení.

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 96 z. č. 99/1963 Sb.
§ 146 z. č. 99/1963 Sb.
§ 150 z. č. 99/1963 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 1968 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1970 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2048 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2049 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2395 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2398 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2399 z. č. 89/2012 Sb.
§ 86 z. č. 257/2016 Sb.
§ 87 z. č. 257/2016 Sb.