Decision date: 2025-05-22

Okresní soud ve Frýdku-Místku rozhodl samosoudkyní Mgr. Irenou Hluštíkovou ve věci

žalobkyně: Jméno žalobkyně., IČO IČO žalobkyně sídlem Adresa žalobkyně zastoupená advokátem Jméno advokáta sídlem Adresa advokáta

proti

žalované: Jméno žalované, narozená Datum narození žalované bytem Adresa žalované

o 28 552 Kč s příslušenstvím

I. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni částku 24 600 Kč s úrokem z prodlení ve výši 12,75 % ročně z částky 24 600 Kč od datum do zaplacení, do tří dnů od právní moci rozsudku.

II. Žaloba, aby žalovaná byla povinna zaplatit žalobkyni úrok z prodlení ve výši 15 % ročně z částky 24 600 Kč od datum do datum a ve výši 2,25 % ročně z částky 24 600 Kč od datum do zaplacení, kapitalizovaný úrok z prodlení ve výši 1 627,64 Kč, kapitalizovaný úrok ve výši 5 438 Kč, náklady spojené s uplatněním pohledávky ve výši 265 Kč a částku 3 952 Kč, se zamítá.

III. Žalovaná je povinna nahradit žalobkyni náklady řízení ve výši 830 Kč do tří dnů od právní moci rozsudku, k rukám právního zástupce žalobkyně.

1. Žalobkyně se žalobou podanou soudu dne datum domáhala po žalované zaplacení částky 28 552 Kč s příslušenstvím s odůvodněním, že právní předchůdkyně žalobkyně společnost právnická osoba uzavřela s žalovanou dne datum smlouvu o úvěru č. hodnota, na základě které poskytla žalované částku 24 600 Kč, kterou se žalovaná zavázala vrátit spolu s příslušenstvím ve výši celkem 29 938 Kč do datum. Žalovaná částka představuje dále ve výši 3 952 Kč smluvní pokutu a ve výši 265 Kč náklady spojené s uplatněním pohledávky.

2. Žalovaná se k věci nevyjádřila.

3. K ústnímu jednání konanému dne datum se žádný z účastníků nedostavil. Žalobkyně svou neúčast soudu omluvila.

4. Soud vycházel z listinných důkazů předložených žalobkyní, a to z:

 výzvy před podáním žaloby ze dne datum, včetně podacího archu ze dne datum, ze kterých soud zjistil, že žalobkyně vyzývala žalovanou k úhradě dlužné částky, výzva byla žalované předána k přepravě dne datum,

 dvou výpisů z účtu banky právnická osoba, ze kterých soud zjistil, že na účet č. č. účtu byla dne datum odeslána částka 14 600 Kč a dne datum odeslána částka 10 000 Kč,

 smlouvy o postoupení pohledávky, potvrzení o úplatě za postoupení pohledávky, společného prohlášení o uzavření dílčí smlouvy o postoupení pohledávek, oznámení o postoupení pohledávek ze dne datum, včetně podacího archu ze dne datum, ze kterých soud zjistil, že pohledávka za žalovanou byla postoupena ze společnosti právnická osoba na žalobkyni a žalované bylo postoupení pohledávky oznámeno,

 smlouvy o úvěru ze dne datum, ze které soud zjistil, že společnost právnická osoba a žalovaná se dohodly, že jí tato společnost poskytne částku 14 600 Kč a žalovaná se zavázala tuto vrátit spolu s úrokem ve výši 3 358 Kč, celkem tedy 17 958 Kč do datum, přičemž zápůjční úroková sazba činí 279,83 % ročně,

 dodatku č. hodnota smlouvy o úvěru ze dne datum, ze kterého soud zjistil, že společnost právnická osoba a žalovaná se dohodly na navýšení jistiny úvěru na částku 24 600 Kč a tomu odpovídajícímu úroku ve výši 5 338 Kč,

 výpisu z účtu právnická osoba., ze kterého soud zjistil, že účet č. č. účtu je označený jako Jméno žalované,

 všeobecných obchodních podmínek, ze kterých soud nezjistil žádné relevantní informace.

5. Na základě provedeného dokazování soud zjistil následující skutkový stav:

6. Právní předchůdkyně žalobkyně společnost právnická osoba se dne datum dohodla s žalovanou, že jí poskytne peněžní prostředky ve výši 14 600 Kč, a následně se dne datum dohodly na navýšení až na částku celkem 24 600 Kč. Žalovaná se zavázala vrátit právnická osoba celkem částku 29 938 Kč. Dne datum právnická osoba žalované převedla na její účet částku 14 600 Kč a dne datum částku 10 000 Kč, celkem tak 24 600 Kč. Žalovaná dosud neuhradila ničeho. Na základě smlouvy k postoupení pohledávky došlo k postoupení pohledávky za žalovanou ze společnosti právnická osoba na žalobkyni. Žalovaná byla vyzýván k úhradě dluhu, bezvýsledně, postoupení pohledávek jí bylo oznámeno.

7. Podle § 2 zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru, (dále jen „ZSU“) spotřebitelským úvěrem je odložená platba, peněžitá zápůjčka, úvěr nebo obdobná finanční služba poskytovaná nebo zprostředkovaná spotřebiteli.

8. Podle § 86 odst. 1 ZSU poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet.

9. Podle § 86 odst. 2 ZSU poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

10. Podle § 87 odst. 1 ZSU poskytne-li poskytovatel spotřebiteli spotřebitelský úvěr v rozporu s § 86 odst. 1 větou druhou, je smlouva neplatná. Soud k neplatnosti přihlédne i bez návrhu. Spotřebitel je povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem.

11. Podle § 2390 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, přenechá-li zapůjčitel vydlužiteli zastupitelnou věc tak, aby ji užil podle libosti a po čase vrátil věc stejného druhu, vznikne smlouva o zápůjčce.

12. Po právní stránce soud posoudil zjištěný skutkový stav podle citovaných ustanovení a dospěl k závěru, že žaloba je důvodná částečně. Právní předchůdkyně žalobkyně a žalovaná uzavřely smlouvu o zápůjčce ve smyslu § 2390 o. z., na základě které byly žalované poskytnuty peněžní prostředky ve výši celkem 24 600 Kč bezhotovostním převodem na účet žalované, přičemž z výpisů z účtu vyplývá, že se jedná skutečně o účet žalované. Soud tak má za prokázané převod peněžních prostředků z právní předchůdkyně žalobkyně na žalovanou. Jelikož právní předchůdkyně žalobkyně je podnikatelem a finanční prostředky zapůjčila žalované při výkonu své podnikatelské činnosti, v rámci které poskytuje spotřebitelské úvěry, bylo nutné na právní vztahy mezi účastníky aplikovat kromě občanského zákoníku i ZSU, jelikož i zápůjčka je spotřebitelským úvěrem (§ 2 ZSU).

13. Podle § 86 ZSU je povinností poskytovatele úvěru, v tomto případě právní předchůdkyně žalobkyně, před uzavřením smlouvy zkoumat úvěruschopnost spotřebitele – žalované, tedy zkoumat, zda je v jejích schopnostech splácet poskytnutý spotřebitelský úvěr. Toto zkoumání chrání nejen spotřebitele samotného, ale i poskytovatele tím, že předchází negativním důsledkům, ať už v podobě nevrácení zápůjčky či upadnutí do dluhové pasti. Úvěruschopnost dlužníka je věřitel povinen zkoumat s odbornou péčí. Věřitel této povinnosti nedostojí, pokud se spokojí s objektivně nedoloženým osobním prohlášením dlužníka o jeho osobních, výdělkových a majetkových poměrech, jinými slovy, pokud si prohlášení učiněná dlužníkem zaznamenaná např. do karty zákazníka, neověří listinami (doklady), které bude požadovat po dlužníku. V takovém případě nelze dospět k závěru, že zkoumání úvěruschopnosti bylo provedeno s odbornou péčí. Dostačujícím pak není ani to, že věřitel nahlédne do veřejně přístupných databází dlužníků, insolvenčního rejstříku apod., neboť tyto dokládají pouze to, že dlužník není v registrech veden, nikoliv bez dalšího, že je schopen úvěr splácet. Odborná péče předpokládá údaje, které dlužník věřiteli uvedl, ověřit, resp. objektivně podložit minimálně potvrzením zaměstnavatele dlužníka, pokud se jedná o příjmy. Klíčová je i povinnost věřitele využívat veřejně dostupné informace, jakými jsou například státem publikované údaje o životním a existenčním minimu a o průměrných výdajích obyvatelstva a tyto porovnávat se známými nebo od spotřebitele zjištěnými informacemi o jeho příjmech a výdajích. Pokud si věřitel neověří ničím, nebo zcela nedostatečně, pravdivost uváděných výdajů, implikuje to možnou snahu uvést v hodnocení pouze údaje, které povedou k formálnímu vykázání úvěruschopnosti spotřebitele, aniž by však byla patrná snaha o zjištění a posouzení reálné situace klienta. Poskytovatel musí ověřit alespoň zcela základní, pravidelné a nezbytné výdaje, které lze u každého spotřebitele rozumně očekávat. K tomu srovnej např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 25. 7. 2018, sp. zn. 33 Cdo 2178/2018, rozsudek Soudního dvora Evropské Unie ze dne 18. 12. 2014 ve věci C-449/13 (bod 46), rozsudek Krajského soudu v Praze ze dne 12. 12. 2019, sp. zn. 27 Co 221/2019, rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 20. 3. 2019, sp. zn. 33 Cdo 201/2018.

14. Pokud jde tedy o úvěruschopnost žalované, žalobkyně k tomu pouze uvedla, že lustrovala žalovanou v insolvenčním rejstříku, a bankovním a nebankovním registru. Toto jde zcela nedostatečné a nemůže vést v žádném případě k závěru, že by právní předchůdkyně splnila řádně svou povinnost prověřit před uzavřením smlouvy úvěruschopnost žalované. K ústnímu jednání se žalobkyně ze své vlastní vůle nedostavila, a tak nemohla být v tomto směru ani poučena podle § 118a odst. 1, 3 o. s. ř., tudíž neunesla břemeno tvrzení ani důkazní, a lze tedy dospět k závěru, že žalobkyně nedostála svým povinnostem, které pro ni vyplývaly ze zákona o spotřebitelském úvěru, neboť nepostupovala s odbornou péčí při posouzení úvěruschopnosti žalované.

15. Proto soudu nezbylo nic jiného než prohlásit smlouvu o zápůjčce za absolutně neplatnou v souladu se zněním § 87 odst. 1 ZSU, protože je soud povinen i bez návrhu k absolutní neplatnosti přihlížet. V opačném případě by byl popřen samotný smysl právní úpravy ochrany spotřebitele vybudovaný na narovnání nerovného postavení spotřebitele vůči poskytovateli, jak z hlediska vyjednávací a ekonomické síly, tak úrovně informovanosti. Skutečnost, že nedostatečné zkoumání úvěruschopnosti spotřebitele způsobuje absolutní neplatnost smlouvy o spotřebitelském úvěru, vyplývá např. z rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 5. 3. 2020 ve věci C-679/18. Dnes je tato skutečnost již zakotvena v § 87 odst. 1 ZSU.

16. Jelikož byla smlouva mezi účastníky posouzena jako absolutně neplatná, bylo potřeba vztah mezi účastníky posoudit ve smyslu § 87 ZSU a na žalované pak bylo vrátit žalobkyni toliko poskytnutou jistinu. Žalobkyně v řízení prokázala, že poskytla žalované částku 24 600 Kč, přičemž žalovaná dosud neuhradila ničeho. Soud tak zavázal žalovanou k úhradě částky 24 600 Kč a žalobu zamítl co do smluvních úroků a smluvní pokuty, když tyto vzhledem k neplatnosti celé smlouvy o zápůjčce nebyly platně sjednány.

17. Pokud se týká žalobkyní požadovaného zákonného úroku z prodlení, jak vyplývá z § 87 odst. 1 věta třetí ZSU, je spotřebitel povinen vrátit poskytnutou jistinu spotřebitelského úvěru v době přiměřené jeho možnostem. Břemeno tvrzení a důkazní o těchto možnostech spotřebitele nese sám spotřebitel, který zná své poměry a schopnosti a je na něm, aby tyto tvrdil a případně doložil. Nicméně žalovaná (jakožto spotřebitel) byla v průběhu řízení naprosto nečinná a nekontaktní, a proto nebylo možno ohledně jejích poměrů a možností splatit jistinu úvěru cokoliv zjistit. Za této situace je pak nutno dovodit, že v možnostech žalované je splatit celou jistinu úvěru najednou. Při splatnosti tak vycházel soud z toho, že žalobkyně vyzvala žalovanou ke splacení výzvou ze dne datum, předanou k přepravě dne datum. Je již notorietou skutečnost, že poštovní zásilky doručované prostřednictvím právnická osoba., jsou doručeny nejpozději třetím pracovním dnem od jejich odeslání. K doručení výše uvedené zásilky tedy došlo dne datum, přičemž žalobkyně žalované poskytla lhůtu do datum, a ode dne následujícího, tj. od datum se tak žalovaná dostala do prodlení. Jak již totiž bylo uvedeno výše, v průběhu řízení nebylo tvrzeno a ani nijak nevyšlo najevo, že by zaplacení této částky v takto stanovené lhůtě bylo mimo možnosti žalované, či že by možnosti žalované jí umožnily splácet dluh ve splátkách. Soud tak žalobkyni přiznal úroky z prodlení od datum, a to v zákonné výši k tomu dni, tedy ve výši 12, 75 % ročně a ve zbytku pak byly úroky z prodlení zamítnuty.

18. Žalobkyně byla v řízení procesně úspěšná ve výši 66 % a žalovaná ve výši 34 % (vycházeje z žalovaných částech a příslušenství kapitalizovaných ke dni vyhlášení rozhodnutí, celkem z částky 40 040,33 Kč, přičemž žalobkyně byla úspěšná co do jistiny a úroků ve výši celkem 26 342,98 Kč a žalovaná co do částky 13 697,35 Kč), proto soud ve výroku III. tohoto rozsudku zavázal žalovanou zaplatit žalobkyni náhradu nákladů řízení ve výši 32 % v souladu s § 142 odst. 2 o. s. ř. Náklady řízení sestávají ze zaplaceného soudního poplatku ve výši 1 143 Kč a dále z odměny advokáta za 3 úkony právní pomoci po 300 Kč (příprava a převzetí zastoupení, předžalobní výzva, žaloba), celkem 900 Kč, plus 3x režijní paušál po 100 Kč, celkem 300 Kč, a to vše dle § 14b odst. 1, bod 2, odst. 5 písm. a) vyhlášky č. 177/1996 Sb., účinné do 31. 12. 2024, plus DPH 21 % (nikoli ze soudního poplatku), tj. 252 Kč. Celkem tedy náklady řízení činí 2 595 Kč, z toho 32 % činí 830 Kč. Soud na tento případ aplikoval § 14b citované vyhlášky, když je mu z úřední činnosti známo, že žalobkyně ve skutkově a právně obdobných případech podává žaloby, které mají ustálenou formu, navíc se jedná o nárok nepřevyšující částku 50 000 Kč.

Proti tomuto rozsudku lze podat odvolání do 15 dnů ode dne doručení jeho písemného vyhotovení, a to ke Krajskému soudu v Ostravě, prostřednictvím Okresního soudu ve Frýdku-Místku. Odvolání je třeba podat ve dvojím vyhotovení.

Nesplní-li žalovaná povinnosti uložené jí tímto rozsudkem v uvedených lhůtách, může se žalobkyně domáhat po jeho právní moci výkonu rozhodnutí u soudu.

Cited legal provisions:
§ 86 z. č. 257/2016 Sb.
§ 87 z. č. 257/2016 Sb.
§ 2390 z. č. 89/2012 Sb.
§ 2 z. č. 257/2016 Sb.