Decision date: 2021-08-18

Okresní soud v Kroměříži rozhodl soudcem Mgr. Radimem Slezákem ve věci

žalobkyně: osobní údaje žalobkyně zastoupená advokátem údaje o zástupci

proti

žalovanému: osobní údaje žalovaného

o zaplacení 62 209,88 Kč s příslušenstvím,

I. Žalovaný je povinen zaplatit žalobci 26 000 Kč se zákonným úrokem z prodlení z částky 26 000 Kč ve výši 8,25 % ročně od 9. 12. 2020 do zaplacení, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozhodnutí.

II. Domáhal-li se žalobce po žalovaném zaplacení částky 36 209,88 Kč se zákonným úrokem z prodlení z částky 30 500,56 Kč od 23. 5. 2020 do 8. 12. 2020 a zákonným úrokem z částky 4 500,56 Kč od 9. 12. 2020 do zaplacení, v této části se žaloba zamítá.

III. Domáhal-li se žalobce po žalovaném zaplacení kapitalizovaného zákonného úroku z prodlení ve výši 1 499,05 Kč, v této části se žaloba zamítá.

IV. Domáhal-li se žalobce po žalovaném úroku ve výši 15 % ročně z částky 28 017,82 Kč od 23. 5. 2020 do zaplacení, v této části se žaloba zamítá.

V. Žalobce je povinen uhradit ČR – Okresnímu soudu v Kroměříži doplatek soudního poplatku ve výši částka, a to do tří dnů od právní moci tohoto rozhodnutí.

VI. Žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení.

1. Žalobkyně se žalobou doručenou soudu dne 14. 6. 2021 a doplněnou dne 9. 7. 2021 domáhala na žalovaném zaplacení částky 62 209,88 Kč s kapitalizovaným zákonným úrokem z prodlení ve výši 1 499,05 Kč, zákonným úrokem z prodlení z částky 30 500,56 Kč od 23. 5. 2020 do zaplacení ve výši 10 %, úrok 15 % ročně z částky 28 017,82 Kč od 23. 5. 2020 do zaplacení a náklady řízení ve výši 16 184 Kč.

2. Žalobkyně tvrdila, že její právní předchůdkyně společnost právnická osoba, IČO, uzavřela s žalovaným dne 22. 3. 2019 smlouvu o úvěru číslo na jejímž základě poskytla žalovanému v hotovosti úvěr ve výši 30 000 Kč. Žalovaný se zavázal uhradit poskytnutý úvěr a úrok v pevné výši 2 888 Kč. Dále se zavázal uhradit paušální ceny za plnění a za služby související s poskytnutím tohoto úvěru ve výši 14 700 Kč, úhradu za administrativní činnost a vyhodnocení úvěrového případu ve výši 2 788 Kč, úhradu za umožnění splácet v hotovosti ve výši 5 400 Kč.

3. Celkem tak měl žalovaný uhradit částku 55 776 Kč ve 14 měsíčních splátkách po 3 984 Kč nejpozději do 22. 5. 2020 Poslední splátka však byla ze strany žalované uhrazena dne 23. 3. 2019 ve výši 4 000 Kč.

4. Pohledávka za žalovaného byla žalobci postoupena na základě smlouvy o postoupení pohledávek ze dne 24. 6. 2020 s účinností ke dni 8. 7. 2020. Žalovaný byl písemně k úhradě dluhu vyzýván doporučeně dopisem dne 24. 11. 2020.

5. Na výzvu soudu žalobkyně podáním ze dne 8. 7. 2021 (č.l. 42-43) svou žalobu dále doplnila tak, že původní věřitel zkoumal úvěruschopnost žalované především na základě zhodnocení informací požadovaných a získaných od žalovaného před uzavřením smlouvy. Dle žalobce žalovaný mj. uvedl, že je zaměstnán na neurčito s příjmem měsíčně 23 608 Kč, měsíční výdaje činí 6 410 Kč, jiné vyživovací povinnosti nemá. K tomu doložil výplatní pásky. Údaje byly zaznamenány do žádosti o úvěr ze dne 22. 3. 2019. Původní věřitel dospěl po ověření předložených dokladů a tvrzení žalované k závěru, že schopnost žalované splácet úvěr je dostačující.

6. Žalovaný se k žalobě nevyjádřil. Předvolání k jednání bylo žalovanému doručeno do datové schránky dne 21. 7. 2021. Žalovaný se k jednání nařízenému na den 18. 8. 2021 bez omluvy nedostavil a žalobce, resp. jeho právní zástupce byl řádně omluven (č.l. 47). Ve své omluvě navrhl žalobě vyhovět a přiznat žalobci náklady řízení.

7. Soud má za prokázané následující skutečnosti:

8. právnická osoba poskytla žalovanému dne 22. 3. 2019 v hotovosti peněžní prostředky ve výši 30 000 Kč, a to na základě smlouvy o úvěru anonymizována dvě slova půjčka téhož dne (viz žádost o úvěr č.l. 44, smlouva o úvěru č.l. 14-17 spisu). Ve smlouvě se žalovaný zavázal vrátit původnímu věřiteli částku 30 000 Kč a úrok ve výši 2 888 Kč, úhradu za poskytnutí úvěru ve výši 14 700 Kč, náklady na vyhodnocení úvěru ve výši 2 788 Kč a poplatek za inkaso v hotovosti ve výši 5 400 Kč (celkem poplatky 25 776 Kč), a to vše ve 14 měsíčních splátkách po 3 984 Kč. Dle rozpisu plateb na č.l. 18 spisu pak žalovaný uhradil dne 23. 3.2019 splátku ve výši 4 000 Kč.

9. právnická osoba postoupila pohledávku za žalovanou, která je předmětem tohoto řízení, smlouvou o postoupení pohledávek ze dne 24. 6. 2020 na žalobkyni (viz smlouva o postoupení pohledávek č.l. 19-25 spisu) s účinností ke dni 8. 7. 2020. Toto bylo žalované oznámeno dopisem ze dne 24. 7. 2020 (č.l. 26).

10. Předžalobní výzva byla na adresu žalované odeslána dne 23. 11. 2020 doporučeně (č.l. 30-31).

11. Žalobkyně neprokázala, že by právní předchůdce žalobkyně náležitě zjišťovala a posuzovala úvěruschopnost žalovaného. Ve spise se nenachází žádný důkaz, ze kterého by vyplývalo, že původní věřitel řádně zjišťoval a posuzoval majetkové a osobní poměry žalovaného. Na výzvu soudu žalobce sdělil pouze zcela obecně, že původní věřitelka ověřovala příjmy a výdaje žalovaného na základě tvrzení žalovaného a jí předložených dokladů. Sám žalobce pak uvedl a doložil žádost o úvěr, ve kterém byly uvedeny celkové měsíční příjmy 23 608 Kč a výdaje 6 410 Kč, přičemž tyto výdaje představovaly toliko výdaje na bydlení a energie. Žalovaný měl měsíčně hradit 3 984 Kč Ani přes výzvu soudu však žalobce nedoložil, že by byl žalovaný lustrován v jakékoli evidencích dlužníků (např. příjmení, NRKI apod.).

12. Na základě shora popsaných důkazů soud zjistil následující skutkový stav:

13. Původní věřitelka společnost právnická osoba poskytla žalovanému dne 22. 3. 2019 v hotovosti peněžní prostředky ve výši 30 000 Kč na základě smlouvy o úvěru. Žalovaný se ve smlouvě zavázal vrátit poskytnutý úvěr a zaplatit poplatky v celkové výši 25 776 Kč (úrok ve výši 2 888 Kč, úhradu za poskytnutí úvěru ve výši 14 700 Kč, náklady na vyhodnocení úvěru ve výši 2 788 Kč a poplatek za inkaso v hotovosti ve výši 5 400 Kč), a to vše ve 14 měsíčních splátkách po 3 984 Kč, nejpozději do 22. 5. 2020. Žalobce však neprokázal, že by původní věřitelka zjišťovala a řádně posuzovala schopnost žalovaného úvěr splácet. Pohledávka za žalovaného byla postoupena na žalobce smlouvou o postoupení pohledávek.

14. Soud věc posoudil dle příslušných ustanovení zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, a rovněž dle zákona č. 257/2016 Sb., o spotřebitelském úvěru, platném a účinném ke dni sjednání smlouvy o úvěru.

15. Podle § 580 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku (dále jen o.z.) neplatné je právní jednání, které se příčí dobrým mravům, jakož i právní jednání, které odporuje zákonu, pokud to smysl a účel zákona vyžaduje.

16. Podle § 588 o.z. soud přihlédne i bez návrhu k neplatnosti právního jednání, které se zjevně příčí dobrým mravům, anebo které odporuje zákonu a zjevně narušuje veřejný pořádek. To platí i v případě, že právní jednání zavazuje k plnění od počátku nemožnému.

17. Podle § 2991 odst. 1 o.z. kdo se na úkor jiného bez spravedlivého důvodu obohatí, musí ochuzenému vydat, oč se obohatil.

18. Podle ust. § 86 odst. 1 zákona č. 257/2016 Sb. o spotřebitelském úvěru poskytovatel před uzavřením smlouvy o spotřebitelském úvěru nebo změnou závazku z takové smlouvy spočívající ve významném navýšení celkové výše spotřebitelského úvěru posoudí úvěruschopnost spotřebitele na základě nezbytných, spolehlivých, dostatečných a přiměřených informací získaných od spotřebitele, a pokud je to nezbytné, z databáze umožňující posouzení úvěruschopnosti spotřebitele nebo i z jiných zdrojů. Poskytovatel poskytne spotřebitelský úvěr jen tehdy, pokud z výsledku posouzení úvěruschopnosti spotřebitele vyplývá, že nejsou důvodné pochybnosti o schopnosti spotřebitele spotřebitelský úvěr splácet.

19. Podle ust. § 86 odst. 2 zákona č. 257/2016 Sb. o spotřebitelském úvěru poskytovatel při posouzení úvěruschopnosti spotřebitele posuzuje zejména schopnost spotřebitele splácet sjednané pravidelné splátky spotřebitelského úvěru, a to na základě porovnání příjmů a výdajů spotřebitele a způsobu plnění dosavadních dluhů. Hodnotu majetku přitom zohledňuje tehdy, jestliže ze smlouvy o spotřebitelském úvěru vyplývá, že spotřebitelský úvěr má být částečně nebo úplně splacen výnosem z prodeje majetku spotřebitele, nikoli pravidelnými splátkami, nebo jestliže z finanční situace spotřebitele vyplývá, že bude schopen splácet spotřebitelský úvěr bez ohledu na své příjmy.

20. Zjištěný skutkový stav soud právně hodnotil následujícím způsobem:

21. Nejprve se soud zabýval otázkou, zda mezi původní věřitelkou a žalovaným došlo k platnému uzavření smlouvy o úvěru. Protože žalovaný vystupoval ve vztahu jako spotřebitel, bylo nezbytné při posuzování právního vztahu aplikovat vedle občanského zákoníku i ustanovení zákona o spotřebitelském úvěru, dle kterých je poskytovatel úvěru povinen s odbornou péčí posoudit schopnost spotřebitele splácet spotřebitelský úvěr. Při posuzování pak vychází především z informací poskytnutých spotřebitelem. Poskytovatel úvěru se však nemůže spoléhat pouze na tvrzení spotřebitele. Musí sám vyvinout potřebné úsilí ke zjištění skutečností, zda spotřebitel bude v budoucnu schopen poskytnutý úvěr splácet, a k prověření spotřebitelových tvrzení. Pouhá ničím nepodložená prohlášení spotřebitele nemohou být sama o sobě kvalifikována jako dostatečná, nejsou-li podepřena žádnými doklady (viz rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 25. 7. 2018, sp. zn. 33 Cdo 2178/2018). Úvěr pak může být poskytnut jen za situace, kdy je ze zjištěných informací zřejmé, že spotřebitel bude schopen úvěr splácet, jinak je smlouva o úvěru neplatná.

22. V tomto konkrétním případě z předložených listinných důkazů nevyplývá, že by se původní věřitelka před uzavřením smlouvy o úvěru řádně zabývala otázkou schopnosti žalovaného v budoucnu dostát svým závazkům ze smlouvy o úvěru a úvěr splácet. Původní věřitelka nedostatečně ověřovala příjmy žalovaného, ani se blíže nezabývala jeho osobními a majetkovými poměry. Nebyly provedeny lustrace v elektronických evidencích stran bezdlužnosti žalovaného. Za podstatnou považuje soud skutečnost, že žalobce nevyhodnotil správně schopnost žalovaného splácet úvěr. Z doložených příjmů a výdajů muselo být žalobci (právnímu předchůdci) zřejmé, že zde existuje reálná pravděpodobnost, že žalovaný bude v prodlení se splácením úvěru. Hodnocení příjmové stránky bylo nedostatečné a v souvislosti s neprovedením lustrace v registrech dlužníků vedlo k nesprávnému závěru o schopnosti splácet. Soud proto pokládal smlouvu o spotřebitelském úvěru uzavřenou mezi původní věřitelkou a žalovaným za neplatnou dle § 85 a násl. zákona o spotřebitelském úvěru, když k této neplatnosti je soud povinen přihlížet ve smyslu ustanovení § 588 o.z. i bez návrhu, neboť takovéto jednání původní věřitelky (nedostatečné zjištění schopnosti žalovaného splácet úvěr) odporuje zákonu a zjevně narušuje veřejný pořádek.

23. Původní věřitelka tedy na základě neplatné smlouvy o úvěru poskytla žalovanému finanční prostředky ve výši 30 000 Kč, které žalovaný částečně uhradil. Na straně žalovaného tak vzniklo bezdůvodné obohacení dle § 2991 o.z., a žalovaný je povinen zbylé bezdůvodné obohacení vydat. Soud vycházel z tvrzení žalobce, které žalovaný nijak nezpochybnil, ohledně jeho plnění. Je třeba připomenout, že žalovaný má břemeno tvrzení a břemeno důkazní o tom, zda a v jaké výši dluh splatil. Soud proto zavázal žalovaného uhradit žalobkyni, na níž byla pohledávka postoupena, částku 26 000 Kč, a to z titulu bezdůvodného obohacení. Soud zamítl žalobu v části, v níž se žalobkyně domáhala zaplacení zbylých poplatků, neboť poplatky nemohly být v neplatné smlouvě platně sjednány.

24. Žalobkyni byly přiznány úroky z prodlení z dlužné jistiny dle § 1970 o.z., a to ve výši stanovené vyhláškou č. 351/2013 Sb., přičemž ve zbývajícím rozsahu byly úroky z prodlení zamítnuty.

25. Soud nemohl vycházet ze splatnosti zápůjčky sjednané v neplatné smlouvě o zápůjčce. Ve smyslu § 1958 odst. 2 o.z. byl žalovaný povinen splnit dluh (vrátit jistinu zápůjčky) na žádost věřitele, a to bez zbytečného odkladu od doručení výzvy. Výzva k plnění č.l. 30-31 byla žalovanému odeslána doporučeně dne 24. 11. 2020, nejpozději třetím dnem se výzva dostala do dispozice žalovaného. Žalovaný byl vyzván, aby dluh uhradil do 8. 12. 2020. Pokud žalovaný v uvedené lhůtě dluh neuhradil, je v prodlení s úhradou dluhu a od tohoto data náleží žalobkyni zákonné úroky z prodlení ve výši stanovené nařízení vlády č. 351/2013 Sb., tedy ve výši 8,25 % ročně.

26. Výrok o náhradě nákladů tohoto řízení je odůvodněn ust. § 142 odst. 1 o. s. ř., podle míry úspěchu ve věci.

27. Výrok o tom, že žalovaný je povinen zaplatit žalobci výše uvedenou částku s příslušenstvím do 3 dnů od právní moci rozsudku má oporu v ustanovení § 160 odst. 1 o. s. ř., kde se uvádí, že uložil-li soud v rozsudku povinnost, je třeba ji splnit do 3 dnů od právní moci rozsudku.

28. Vzhledem k tomu, že soud nevydal ve věci elektronický platební rozkaz a pokračoval v řízení, bylo povinností soudu doměřit soudní poplatek za návrh na zahájení řízení dle položky 2 odstavec 2 sazebníku soudních poplatků. Soudní poplatek za návrh na zahájení řízení činí dle položky 1 odst. 1 písm. a) sazebníku soudních poplatků částka (soud přitom vychází z předmětu řízení bez příslušenství), dosud bylo na poplatku uhrazeno 2 390 Kč.

29. Je, tedy povinností žalobkyně doplatit soudní poplatek ve výši částka, a to v kolcích nebo na účet soudu číslo – číslo, variabilní symbol.

Proti tomuto rozhodnutí je přípustné odvolání, které lze podat do 15 dnů ode dne jeho doručení ke Krajskému soudu v obec prostřednictvím soudu zdejšího.

Nebude-li povinnost rozsudkem uložená splněna, lze ji vymáhat soudním výkonem rozhodnutí.

Cited legal provisions:
§ 142 z. č. 99/1963 Sb.
§ 2991 z. č. 89/2012 Sb.
§ 160 z. č. 99/1963 Sb.
§ 588 z. č. 89/2012 Sb.
§ 1970 nař. vl. č. 351/2013 Sb.
§ 1958 z. č. 89/2012 Sb.
§ 580 z. č. 89/2012 Sb.
§ 86 z. č. 257/2016 Sb.