Ústavní soud rozhodl soudcem zpravodajem Radovanem Suchánkem o ústavní stížnosti Ladislava Půlpána, proti usnesení Nejvyššího soudu ze dne 27. září 2022 č. j. 23 Cdo 2141/2022-672, za účasti Nejvyššího soudu, jako účastníka řízení, takto:


 Ústavní stížnost se odmítá.
 


 Odůvodnění:

1. Ústavnímu soudu bylo dne 22. 12. 2022 doručeno podání označené jako "žádost o prodloužení termínu k podání ústavní stížnosti ve věci dovolání sp. zn. 23 Cdo 2141/2022-672". V tomto podání bylo uvedeno, že ve věci vedené u Krajského soudu v Hradci Králové (dále jen "krajský soud") pod sp. zn. 41 Cm 101/2000 podali stěžovatel a Karla Sedláková dovolání, které bylo odmítnuto v záhlaví uvedeným usnesením Nejvyššího soudu. Toto usnesení, které je rozhodnutím o posledním zákonném procesním prostředku k ochraně práva, bylo zástupci stěžovatele, JUDr. Ing. Michaelovi Šefčíkovi, Ph.D., advokátovi, doručeno dne 20. 10. 2022. Stěžovatel zejména uvedl, že o doručení rozhodnutí o dovolání neměl tušení a dozvěděl se o něm až dne 6. 12. 2022, načež mu bylo následujícího dne advokátem doručeno. Současně sdělil, že chce využít všech prostředků, které mu právní řád k ochraně práva poskytuje, pročež žádá o prodloužení lhůty k podání ústavní stížnosti tak, aby mohl vyhovět zákonným náležitostem na ni kladeným, neboť po většinu lhůty o jejím plynutí nevěděl. Vzhledem k uvedenému a jasnému záměru, které podání sleduje, je Ústavní soud posoudil podle jeho obsahu jako návrh na zahájení řízení - ústavní stížnost, a zabýval se tak procesními předpoklady řízení.


 2. Ústavní stížnost byla podána oprávněným stěžovatelem, který byl účastníkem řízení, v němž bylo vydáno napadené rozhodnutí. Ústavní soud je k jejímu podání příslušný. Kromě dalšího (viz dále) ústavní stížnost nesplňuje podmínky podle § 30 odst. 1, § 31 odst. 2 a § 72 odst. 6 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu (dále jen "zákon o Ústavním soudu"). Dříve, než Ústavní soud stěžovatele vyzval k odstranění těchto vad, shledal, že ústavní stížnost obsahuje další, tentokrát již neodstranitelný nedostatek podmínek řízení.

3. Podle § 72 odst. 3 zákona o Ústavním soudu lze ústavní stížnost podat ve lhůtě dvou měsíců od doručení rozhodnutí o posledním procesním prostředku, který zákon stěžovateli k ochraně jeho práva poskytuje. Tato lhůta je propadná; s jejím uplynutím právo k podání ústavní stížnosti zaniká a k jejímu prodloužení nemá Ústavní soud ani jiný orgán pravomoc.

4. Ústavní soud si dotazem u krajského soudu ověřil, že napadené usnesení Nejvyššího soudu bylo zástupci stěžovatele skutečně doručeno dne 20. 10. 2022. Ústavní stížnost, podaná dne 22. 12. 2022, tedy byla podána po uplynutí dvouměsíční lhůty zákonem stanovené k jejímu podání. Odpovídá-li skutečnosti tvrzení stěžovatele o tom, že nebyl dostatečně včas vyrozuměn o doručení napadeného usnesení, což mu podstatně ztížilo podání ústavní stížnosti, je tato okolnost sice politováníhodná, Ústavní soud ji však nemůže vzhledem ke znění zákona brát na zřetel.

5. Soudce zpravodaj již stěžovatele nevyzýval k odstranění vad návrhu, neboť by to na opožděnosti ústavní stížnosti nemohlo ničeho změnit; šlo by o postup nadbytečný a formalistický.

6. Na základě výše uvedeného soudce zpravodaj ústavní stížnost mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků podle § 43 odst. 1 písm. b) zákona o Ústavním soudu odmítl jako návrh podaný po lhůtě stanovené pro jeho podání.

Poučení: Proti usnesení Ústavního soudu není odvolání přípustné.

V Brně dne 24. ledna 2023


JUDr. Radovan Suchánek, Ph.D., v. r.
soudce zpravodaj