Справа № 2-252/2004
Провадження № 2-252/2004
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2004 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ЧИШІЯ С.С.,

при секретарі СЕМЕНЮК К.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до заготконтори Любомльської райспоживспілки про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У районний суд з позовною заявою до заготконтори Любомльської райспоживспілки (далі „заготконтора") звернувся ОСОБА_4 , який просить постановити рішення про визнання дійсним вчинення договору купівлі-продажу приміщення овочесховища з відповідачем 01.04.2004 року та визнання за ним права власності на будівлю. Свої вимоги обґрунтував тим, що за вказаним договором купив у відповідача сховище, який знаходиться у селі Хворостів Любомльського району. Для отримання правовстановлюючого документа звернувся у Волинське обласне БТІ, однак там отримав відмову через відсутність у відповідача технічних документів на будівлю та реєстраційного посвідчення. Вказана обставина не дозволила і нотаріально посвідчити договір. Вважає, що вказані зауваження не впливають і не спростовують факту правомірного володіння заготконторою приміщенням сховища, а інші документи стверджують його право власності на будівлю, оскільки сплатив відповідні кошти та отримав приміщення в натурі.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що для господарської діяльності придбав у заготконтори приміщення овочесховища. Ним та директором заготконтори було підписано договір, сплачено вартість приміщення, а по накладній будівлю передано у володіння.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що заготконтора мала на балансі та в оперативному управлінні майно Любомльської райспоживспілки, яка є власником сховища. Оскільки приміщення побудоване приблизно у 1970-х роках, коли питання власності не поставало, достатнім доказом правомірності володіння приміщенням було саме перебування його на балансі заготконтори. Технічна документація на приміщення у конторі відсутня. Продаж сховища був дійсно здійснений за згодою райспоживспілки у відповідності із Статутом, заготконтора від позивача отримала кошти, а саме приміщення з квітня 2004 року передано позивачу у володіння.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

01.04.2004 року заготконтора Любомльської райспоживспілки уклала з ОСОБА_5 письмовий договір купівлі-продажу овочесховища площею 1444 кв.м, що знаходиться у селі Хворостів Любомльського району, за ціною у 42000 гривень. Того ж дня приміщення знято з балансу заготконтори і перейшло у володіння позивача. Продаж здійснено за згодою Любомльської райспоживспілки від 26.03.2004 року у відповідності із Статутом заготконтори.

Згідно зі ст.12 Закону України „Про власність" громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно зі ст.13 того ж Закону об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Склад, кількість і вартість майна, що може бути у власності громадян, не обмежується, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, по справі встановлено, що позивач на законних підставах придбав нежиле приміщення і факт укладення з цього питання договору є доведеним. Проведення нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору було неможливе з незалежних від волі його сторін та об`єктивних причин, пов`язаних із попередньою радянською формою реєстрації прав власності, і не впливає на законність набуття права власності позивачем.

Оскільки умови договору сторонами виконано повністю, є підстави вважати, що позивач набув право власності на будівлю у встановленому законом порядку. В зв`язку з наведеним слід визнати, що вимоги позову обґрунтовані, доведені і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.75 ЦПК України судові витрати у формі держмита слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.15, 30, 62, 202 ЦПК України, на підставі ст.224 ЦК України, ст.12, 13 Закону України „Про власність" суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю .

Визнати дійсним факт укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та заготконторою Любомльської райспоживспілки, за яким перший купив, а друга продала належне заготконторі Любомльської райспоживспілки приміщення овочесховища загальною площею 1444 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 власником розташованого в АДРЕСА_1 приміщення овочесховища загальною площею 1444 кв. м..

Стягнути з заготконтори Любомльської райспоживспілки в користь ОСОБА_3 420(чотириста двадцять) гривень держмита.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом одного місяця з наступного дня після його проголошення через Любомльський районний суд.

Головуючий : суддя С.С.ЧИШІЙ