Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Скадовського району в інтересах держави до Лазурненської селищної ради, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, третя особа - державний вищий навчальний заклад Херсонський державний аграрний університет, про визнання незаконними рішень сесії та скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року прокурор Скадовського району в інтересах держави звернувся до суду із позовом до Лазурненської селищної ради, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Скадовського РУЮ Херсонської області, третя особа - державний вищий навчальний заклад Херсонський державний аграрний університет про визнання незаконними рішень сесії та скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що за зверненням ректора Херсонського державного аграрного університету прокуратурою Скадовського району проведено перевірку, в ході якої встановлено, що рішенням сесії Лазурненської селищної ради № 373 від 14 лютого 2008 року вилучено у бази відпочинку «Колос» Херсонського державного аграрного університету земельну ділянку по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0120 га та переведено її до земель

запасу селищної ради, а у подальшому надано ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва.

На підставі рішення сесії Лазурненської селищної ради № 379 від 27 лютого 2013 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва та надано у приватну власність останньої, відповідач отримала свідоцтво на право власності на зазначену земельну ділянку.

Посилаючись на невідповідність рішень сесії вимогам законодавства та перевищення Лазурненською селищною радою наданих їй повноважень при їх прийнятті, позивач просив суд визнати незаконними та скасувати п. п. 9, 9.1, 9.2 рішення сесії Лазурненської селищної ради № 373 від 14 лютого 2008 року та п. п. 1-2 рішення сесії Лазурненської селищної ради № 379 від 27 лютого 2013 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1088249 від 22 березня 2013 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку, зобов'язати реєстраційну службу Скадовського РУЮ скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку та зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку до державної власності.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 січня 2014 року, позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано п. п. 9, 9.1, 9.2 рішення сесії Лазурненської селищної ради № 373 від 14 лютого 2008 року та п. п. 1-2 рішення сесії Лазурненської селищної ради № 379 від 27 лютого 2013 року.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1088249 від 22 березня 2013 року, прийняте державним реєстратором Слісаренком М.М.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 1538946, видане реєстраційною службою Скадовського РУЮ 22 березня 2013 року на ім'я ОСОБА_3

Зобов'язано реєстраційну службу Скадовського РУЮ внести запис до державного реєстру прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0120 га по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0120 га в АДРЕСА_1 до державної власності.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Лазурненської селищної ради народних депутатів від

14 вересня 2000 року № 247 Херсонському державному аграрному університету видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 2, 3662 га для розміщення бази відпочинку «Колос» від 04 жовтня 2001 року № 182 (а. с. 9).

Згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1 від 06 листопада 2012 року, виданого на підставі рішення Лазурненської селищної ради від 21 вересня 2012 року № 271, Херсонський державний аграрний університет є постійним користувачем земельної ділянки площею 2, 4028 га по АДРЕСА_1 під існуючою базою відпочинку «Колос» (а. с. 10).

Рішенням сесії Лазурненської селищної ради № 373 від 14 лютого

2008 року(п. п. 9, 9.1, 9.2) вилучено у бази відпочинку «Колос» Херсонського державного аграрного університету земельну ділянку орієнтовною площею 0,0120 га та переведено її до земель запасу селищної ради, а у подальшому надано ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва із присвоєнням поштової адреси - АДРЕСА_1.

На підставі рішення сесії Лазурненської селищної ради № 379 від 27 лютого 2013 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва та надано у приватну власність останньої, відповідач отримала свідоцтво на право власності на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЗК України (тут і далі у редакції станом на день прийняття оспорюваного рішення ради) до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать й земельні ділянки, закріплені за вищими навчальними закладами державної форми власності.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 63 Закону України «Про освіту» матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/2768-14>. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Задовольняючи позов, суди виходили із того, що земельну ділянку площею 0,0120 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 передано під будівництво дачі за рахунок вилученої із користування Херсонського державного аграрного університету із порушенням наведених вимог закону земельної ділянки.

Із такими висновками погодитися не можна.

Як вбачається із тексту оспорюваного рішення Лазурненської селищної ради № 373 від 14 лютого 2008 року (п. 9) земля вилучена із постійного користування у зв'язку із заявою ректорату Херсонського державного аграрного університету, вх. 79-2-17 від 01 лютого 2008 року (а. с. 7).

Судами обставини щодо згоди постійного користувача - учбового закладу на вилучення земельної ділянки площею 0,0120 га із користування університету для передачі ОСОБА_3 не досліджувалися.

Залишилися поза увагою судів й ті обставини, що рішенням Лазурненської селищної ради № 107 від 24 червня 2011 року внесено зміни до п. 9.2. рішення Лазурненської селищної ради № 373 від 14 лютого 2008 року про надання ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, зокрема слова «для будівництва та обслуговування будинку навчального процесу» замінено словами «для індивідуального дачного будівництва», що свідчить про зміну цільового призначення земельної ділянки (а. с. 37).

Таким чином, дійсний зміст оспорюваного рішення ради № 373 від 14 лютого 2008 року щодо наданої ОСОБА_3 земельної ділянки судами не з'ясовано. Рішення ради від 24 червня 2011 року не оспорювалося.

Як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи станом на лютий 2008 року у постійному користуванні Херсонського державного аграрного університету перебувала земельна ділянка площею 2, 3662 га на підставі державного акта від 04 жовтня 2001 року. На підставі рішення Лазурненської селищної ради від 21 вересня 2012 року № 271 розмір земельної ділянки, якою користується Херсонський державний аграрний університет, збільшився до 2, 4028 га.

З урахуванням таких обставин не встановлено, чи мало місце фактичне вилучення спірної земельної ділянки площею 0,0120 га у лютому 2008 року саме із земельної ділянки закладу освіти.

Крім того, у позові прокурор просить зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку у державну власність, проте обґрунтовує вимоги порушенням прав землекористувача - Херсонського державного аграрного університету, який позов не заявляв та у справі виступає третьою особою без самостійних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суди з огляду на

вищенаведені обставини, не мотивували підстави задоволення позову у цій частині.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 січня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко