Серія 02 АА № 013766
Справа №2-914/2001
РІШЕННЯ

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

05.02.2001 року Ленінський райсуд м. Вінниці

в складі: головуючого Коннєвої Л.О.

при секретарі Голота Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Вінниці за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування і права власності на жилий будинок, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування жилого будинку по АДРЕСА_1 і визнання права власності на нього.

В заяві позивач зазначив, що 1.12.1992 р. він уклав трудовий договір з фірмою «Лангепасовець» , власником і керівником якої був його рідний брат ОСОБА_2 . Згідно з умовами трудового договору йому було обіцяно фірмою забезпечити його житлом.

15.12.92 р. фірма купила частину будинку по АДРЕСА_2 з метою обладнання в ньому адміністративного приміщення.

Відповідав доручив позивачу керувати ремонтом частини будинку і будівництвом 2х-поверхової прибудови.

На протязі 1993-94 р.р. фірма придбала деякі будматеріали, були зроблені деякі будівельні роботи, але потім брат втратив інтерес до будівництва і позивач, який проживав в будинку з дружиною, продовжував будівництво за свої кошти і своїми силами.

3.05.1995 р. ОСОБА_2 під час загальних зборів працівників фірми запропонував подарувати Галинському частину будинку АДРЕСА_2 і незакінчену прибудову, оскільки фірма порушила зобов`язання про забезпечення його житлом. На зборах працівники фірмі проголосували за таку пропозицію, ОСОБА_2 , його брат, та інші особи, що були присутніми підписали цей документ.

Позивач вважає, що фактично з ним був укладений договір дарування. Відповідач виїхав в м. Москву і ухилився від оформлення договору дарування належним чином. Позивач проживає в будинку з 1992 року, але не може оформити свої права власника будинку.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав і дав пояснення аналогічні тим доводам, що виклав в заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, місце його перебування невідоме, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи № 2-445/99 за позовом ліквідкомісії по банкрутству ПКФ «Лангепасовець» до Галинських про визнання права власності на будинок і виселення, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим і підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав.

Так суд встановив, що ОСОБА_2 20.12.1992 р. створив мале приватне підприємство «Лангепасовець» на базі бувшого ПКФ «Лангепасовець» з колективною формою власності.

Згідно з п. 12 статуту загальні збори власників ПКФ «Лангепасовець» вирішили передати новій фірмі все майно, вона стала правонаступником всіх прав та обов`язків ПКФ «Лангепасовець» (а. с. № 2-445/99-148), п. п. 3.8, 4.1. статуту було встановлено, що вся повнота влади на підприємстві належить засновнику, тобто ОСОБА_2 , в разі його смерті, все майно підприємства переходить його спадкоємцю. Фірма була перереєстрована розпорядженням Представника Президента України по Вінницькому району 30.06.1993 р. за № 241.

1.12.1992 р. ОСОБА_1 уклав трудовій договір з фірмою «Лангепасовець», по якому зобов`язувався працювати, виконувати різні доручення керівника фірми, яка в свою чергу зобов`язалась забезпечити його житлом, що зазначено в п. 6., п. 2.2 Обов`язок фірми підтверджується і в гарантійному листі від 1.12.92 р. виданому ОСОБА_2 брату ОСОБА_1 .

Як пояснив позивач на цей час фірма фактично вже придбала частину будинку по АДРЕСА_2 , але оформила договір купівлі-продажу 15.12.1992 р. за браком коштів.

Фірма розпочала будівництво прибудови для офісу, а частина будинку, згідно з договором куплі-продажу 51/100, була передана під житло ОСОБА_1 .

Суд в рішенні від 29.10.1999 р. встановив, що ОСОБА_3 втратив інтерес до будівництва і ОСОБА_1 на свої кошти ремонтував частину жилого будинку, в якому жив з дружиною, мав квартиру АДРЕСА_4 і здійснював добудову 2х поверхового будинку-офісу.

3.05.1995 року на загальних зборах працівників фірмі «Лангепасовець» її власник ОСОБА_3 пояснив, що фірма не виконала зобов`язання про забезпечення ОСОБА_1 житлом, а тому він вирішив передати безоплатно (тобто подарувати) офіс в недобудованому вигляді з усіма прибудовами по АДРЕСА_2 . Ніхто з працівників фірми не заперечував і Галинські підписали зазначений протокол, він був підписаний також іншими працівниками ПКВ «Лангепасовець».

Угода була виконана фактично обома сторонами: ОСОБА_3 передав будинок ОСОБА_1 , а той його прийняв.

Договір дарування був оформлений в письмовій формі, тобто у формі протоколу від 3.05.95, який підписали обидві сторони, але з вини відповідача він не був завірений нотаріусом, оскільки ОСОБА_3 виїхав і ухилився від оформлення угоди належним чином внаслідок чого ОСОБА_1 не може оформити на себе і отримати свідоцтво про право власності.

З договору куплі-продажу від 15.12.1992 року вбачається, що спірне житло складається з 51/100 жилого будинку по АДРЕСА_2 , куди входять кімнати 2-1, 2-2 жилою площею 27,9 м2 (зазначений на плані літер «А»), господарські будівлі: 61/100 сараю «Б», сарай «б», льох «П/Б», навіс «б2», вбиральня «Г», гараж з оглядовою ямою «Д».

До зазначеної частини будинку прибудована 2х поверхова будівля під літ. «А1». Згідно з висновками технічної експертизи від 14.08.98 р., цей об`єкт є незакінченим. Вартість квартири АДРЕСА_5 ) складає 54627 грн.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 154, 243, 244 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 8 із змінами внесеними постановою Пленуму ВС України від 25.12.1992 р. № 13 «Про судову практику в справах про визначення угод недійсними», ст. ст. 15, 30, 62, 202, 203 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Визнати дійсним договір дарування частини жилого будинку по АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладений 3.05.1995 року.

На підставі зазначеного договору дарування визнати право власності ОСОБА_1 на частину жилого будинку АДРЕСА_2 , що складається з 51/100 жилого будинку літер «А» з прибудовою, загальною площею 63,1 м2, розташованого на земельній ділянці 717 кв.м., з господарськими спорудами: сарай «Б», льох п/Б, навіс «б2», гараж «Г». В частину будинку входять: кімнати 2-1, 2-2, 2-5, коридор 2-3, 2-4, 2-7, кухня 2-6.

Рішення може бути оскаржене до облсуду через райсуд на протязі 10 років.

Суддя: