Справа № 2-704/2004
РІШЕННЯ

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

20 серпня 2004 р. Вінницького райсуду Вінницької області

в складі головуючого судді Андронова В.М.

при секретарі Лазаревій А.В.

з участю адвоката Сорочинської Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , 1933 року народження та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за позовом до місцевої державної адміністрації Вінницького району, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про оскарження розпорядження виконавчої влади в частині: про визначення недійсним договору дарування, поновивши процесуальний строк,

Встановив

4 серпня 2004 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , 1993 року народження та в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до місцевої держадміністрації Вінницького району, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про оскарження розпорядження виконавчої влади в частині: про визнання недійсним договору дарування, зазначаючи, що 20 червня 2000 року Вінницька райдержадміністрація видала постанову №313, яким дозволила приватизацію та передала безоплатно квартиру АДРЕСА_1 квартиронаймачу ОСОБА_5 та 3-м членам її сім`ї, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - позивачем по справі по -й частині згаданої квартири. При цьому не було перевірено достовірність документів, представлених органу приватизації про кількість членів сім`ї ОСОБА_5 , постійно проживаючих і прописаних в квартирі АДРЕСА_2 .

Між тим, станом на час здійснення приватизації - 2000 рік, в квартирі АДРЕСА_2 проживали на законних підставах п`ять членів сім`ї, в тому числі малолітня ОСОБА_2 , 1993 року народження, яка разом зі своєю матір`ю проживає з 16.05.1997 року, про що свідчить довідка №1799 від 9.07.2004 року, станом з 1997 по 2004 рр.

Квартиронаймач ОСОБА_5 одержала згоду на приватизацію квартири від повнолітніх членів сім`ї і звернулася до паспортиста, на той час відомчого будинку АДРЕСА_3 , яка в довідці про склад сім`ї вказали тільки тих повнолітніх членів сім`ї, що дали згоду на приватизацію квартири. На підставі якої була приватизована квартира АДРЕСА_2 тільки чотирма членами сім`ї, розпорядженням №313. Тим самим позбавлено права власності малолітню ОСОБА_7 на частину квартири, в якій вона проживає з 1997 року. Та збільшив розмір частки кожного співвласника з 1/5 до 1/4 частини.

Ці обставини позивачам по справі стали відомі, коли ОСОБА_5 подарувала частини квартири ОСОБА_6 , про що позивачам повідомила в червні 2004 року.

Тому, згадане розпорядження №313 від 20.06.2000 року позивачі по справі оскаржили. Незважаючи на порушене відповідачем право власності на житло малолітньої ОСОБА_7 , Вінницька райдержадміністрація 16.07.2004 року відмовила в задоволені скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.248-1, 248-5 ЦПК України позивачі у встановлений законом строк оскаржують в суд дії райдержадміністрації, вважаючи їх неправомірними, оскільки розпорядженням №313 незаконно позбавлена малолітня ОСОБА_7 .

А своєчасно оскаржити розпорядження №313 вони не могли, тому що не знали його змісту, оскільки відповідачка свідоцтво про право власності зберігала у себе і ознайомила з текстом тільки після реєстрації договору дарування.

Разом з тим, договір дарування частини квартири АДРЕСА_2 від 14.02.2004 року не відповідає вимогам ст.ст.203, 205 та п.3 ст. 719 ЦК України і суперечать моральним засадам суспільства, тому що подарована частина квартири, на частину якої має право малолітня ОСОБА_7 , 1993 року народження.

Крім того, вчинений правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків. Хоча в договорі дарування зазначено, що підписи сторін договору підтверджують факт передачі і прийняття права власності, проте таке не сталося і не може відбутися.

ОСОБА_5 немає іншого житла, вона прописана і проживає в спірній квартирі АДРЕСА_2 . Між співвласниками не встановлений порядок користування спірною квартирою, як передбачено ст.358 ЦК України - то що сторони передали і одержали.

Позивачі по справі просять задоволити позов, поновивши процесуальний строк, яким:

постановити рішення, яким визнати дії держадміністрації Вінницького району неправомірними.

Зобов`язати зміни розпорядження №313 від 20.06.2000 року та передали безоплатно у приватну спільну, часткову власність 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 сім`ї з п`яти осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які проживають в ній з 1977 року та ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , постійно проживаючим і прописаним з 1997 року.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 20.06.2000 року на 1/5 частини квартири АДРЕСА_3 .

Договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 від 14 лютого 2004 року визнати недійсним.

В судовому засіданні позивачка по справі ОСОБА_1 та заінтересовані особи з боку позивачки по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 свої позовні вимоги уточнили та просять суд визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 20 червня 2000 року, визнавши право власності на згадану квартиру по 1/5 її частині за слідуючими співвласниками: за ОСОБА_1 на 1/5 частину; за ОСОБА_7 на 1/5 частину; за ОСОБА_3 на 1/5 частину; за ОСОБА_4 на 1/5 частину; за ОСОБА_6 на 1/5 частину.

Запропонувати Вінницькій райдержадміністрації внести зміни до розпорядження №313 від 20.06.2000 року.

В судовому засіданні представник Вінницької райдержадміністрації Саюк Б.О. позов визнав частково та пояснив, що з боку Вінницької райдержадміністрації помилки допущено не було, а груба помилка фактично була допущена з боку ЖЕКу, який при складанні довідки про склад сім`ї наймача ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 не вписали як члена сім`ї наймача - малолітню ОСОБА_2 , 1993 року народження, яка на той момент проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_1 в спірній квартирі. Тому, Вінницька райдержадміністрація не заперечує проти поновлення порушеного права власності ОСОБА_2 .

В судовому засіданні відповідачка по справі ОСОБА_5 позов визнала та пояснила, що вона як наймач квартири АДРЕСА_1 запропонувала всім 3-м повнолітнім членам її сім`ї приватизувати спільну квартиру, на що ті погодилися і дали свої паспорти, а також вчинили свої підписи під заявою на дачу згоди приватизації цієї квартири.

Однак, вона не придала ніякого значення на те, що в довідку про склад сім`ї не була вписана ще її правнучка - ОСОБА_2 .

Після приватизації квартири, вона занесла свідоцтво про право сумісної власності для реєстрації в БТІ і документи зберігались у неї в кімнаті, де вона проживала. І тільки після оформлення договору дарування своєї частки квартири ОСОБА_8 , стало відомо, що в довідку дійсно не була внесена її правнучка. А тому вона не заперечує проти поновлення порушеного права власності ОСОБА_2 .

В судовому засіданні відповідачка по справі ОСОБА_6 позов визнала частково та пояснила, що вона також не заперечує проти того, щоб суд поновив порушене право власності ОСОБА_2 , так як для неї немає значення: чи вона буде мати чи 1/5 частку сумісної власності в квартирі АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спір, суд встановив факт, що при приватизації квартири АДРЕСА_1 орган приватизації дійсно не перевірив достовірність документів про кількість членів сім`ї квартиронаймача ОСОБА_5 , так як в цій квартирі ще проживала дочка ОСОБА_1 - малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тим самим орган приватизації грубо порушив п.21 «Положення Державного комітету України по житлово-комунальному господарству» від 15.09.1992 року №56 «Про порядок передачі квартир у власність громадян», де говориться, що «у довідці вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Даному факту відповідають правовідносини, які виникли в ході дії Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-ХІІ.

Оскільки позбавлення права власності члена сім`ї ОСОБА_5 - малолітньої ОСОБА_2 , 1993 року народження на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , в якій остання проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , з 1997 року доведений в судовому засіданні і її право власності фактично порушено органами приватизації, а тому це право підлягає судовому захисту.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. №2482-ХІІ, п.21 «Положення Державного комітету України по житлово-комунальному господарству» від 15.09.1992 р. №56 «Про порядок передачі квартир у власність громадян», ст.ст.15, 30, 62, 203 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовільнити. Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 20 червня 2000 року та договір - дарування частини квартири №6 від 14 лютого 2004 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , визнавши право власності на згадану квартиру по 1/5 її частині за слідкуючими співвласниками:

-за ОСОБА_1 на 1/5 частину;

-за ОСОБА_2 , 1993 рок народження, на 1/5 частину;

-за ОСОБА_3 на 1/5 частину;

-за ОСОБА_4 на 1/5 частину;

-за ОСОБА_6 на 1/5 частину.

Запропонувати Вінницькій райдержадміністрації внести відповідні зміни до розпорядження №313 від 20 червня 2000 року.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду на протязі 1 місяця з наступного дня його проголошення.

Головуючий: