Справа № 168/227/26
Провадження № 2/168/211/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубечненської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Дубечненської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті сестри ОСОБА_3 , а та в свою чергу після смерті свого батька ОСОБА_4 , проте не оформила спадкових прав. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Сторони у підготовче засідання з`явились.

Представник позивача подав клопотання, в якому вказує, що позов підтримує, просить розглядати справу без його участі.

Представник відповідача Дубечненської сільської ради подав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти вирішення справи на користь позивача за умови достатніх правових підстав та просить справу розглядати за відсутності представника сільської ради.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Витягом з погосподарської книги № 4 за 1996-2000 роки Кримненської сільської ради Старовижівського району Волинської області підтверджується належність вищевказаного будинку ОСОБА_4 . Рік побудови 1936. (а.с. 30).

Заповіту за життя ОСОБА_4 не складав, свідоцтво про право на спадщину на будинок після його смерті не видавалося, спадкова справа не заводилися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 66-67).

Дружина спадкодавця ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9, 25).

Відповідно до довідки Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 13.02.2026 року № 138 ОСОБА_4 на день смерті проживав з дочкою ОСОБА_3 (а.с. 10, 32), яка відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР є такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, у другу чергу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З досліджених судом матеріалів спадкової справи № 365 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 93-99) видно, що її сестра ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті останньої та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю грошові вклади.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 29).

За життя ОСОБА_2 01.03.2011 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори (а.с. 24).

Відповідно до паспорта громадянина України позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період з 15.11.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 була зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с. 21-22).

ОСОБА_2 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою на момент смерті інших осіб зареєстровано не було (а.с. 76).

29.06.2023 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 72).

Заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_2 01.03.2011 року, не змінювався і є дійсним (а.с. 75).

Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.

З огляду на вказане, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, яка відповідно до положень ст. 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до листа нотаріуса від 26.03.2026 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно і не проведена державна реєстрація прав (а.с. 105).

Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 20/2023 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 70-89), з яких також видно, що ніхто, окрім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину на інше належне ОСОБА_2 майно видані також позивачці.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя в спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок не було, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Старовижівським РВ УМВС України у Волинській області 05.08.2008 року.

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Дубечненська сільська рада, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 20, с.Дубечне, Ковельський район, Волинська область, код за .

Повне судове рішення складене 08.04.2026 року.

Суддя О. Й. Хаврона