ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 522/22031/20

провадження № 61-15881св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - департамент комунальної власності Одеської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Коновалової В. А., Кострицького В. В.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2020 року департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення, скасування запису про державну реєстрацію.

2. Позов обґрунтовано тим, що нежитлове приміщення підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв. м та нежитлове приміщення підвалу загальною площею 55,4 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, управління якими здійснює департамент комунальної власності Одеської міської ради на підставі Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, яке затверджено рішенням Одеської міської ради від 10 червня 2020 року № 2752-VI.

3. Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 27 жовтня 2020 року № 4648-12/173 нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв.м. та нежитлове приміщення підвалу загальною площею 55,4 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 увійшли до складу квартири АДРЕСА_2 загальною площею 283,1 кв. м, що розташована за зазначеною вище адресою, яка належить ОСОБА_1 .

4. Одеська міська рада не позбавлена титулу власника нежитлових приміщень підвалу. Згоди на відчуження зазначеного приміщення власником не надавалось та відповідне рішення міською радою не приймалося.

5. Таким чином, позивач зазначав про вибуття із комунальної власності спірних приміщень без згоди власника. У зв`язку з чим ОСОБА_1 не є законним власником нежитлових приміщень підвалу, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє можливості не лише користуватися, а й розпоряджатися спірними нежитловими приміщеннями.

6. Враховуючи викладене позивач просила суд:

скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер: 41102443 від 15 травня 2018 року, прийняте ОСОБА_3 щодо збільшення загальної площі з «155,1 кв. м» на «189 кв. м» на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 24 квітня 2018 року серії ОД № 60, виданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради;

скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер: 41868561 від 03 липня 2018 року, прийняте ОСОБА_4 щодо збільшення загальної площі з «189 кв. м» на «283,1 кв. м»;

усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_1 з нежитлового приміщення підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв. м та нежитлового приміщення, загальною площею 55,4 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

7. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

8. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, які б вказували на те, що спірні приміщення, які перебувають у власності відповідачки, належать територіальній громаді м. Одеса.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

9. Постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

10. Скасовано рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер: 41102443 від 15 травня 2018 року, прийняте ОСОБА_3 щодо збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_3 з «155,1 кв. м» на «189 кв. м» на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 24 квітня 2018 року серії ОД № 60, виданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

11. Скасовано рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер: 41868561 від 03 липня 2018 року, прийняте ОСОБА_4 щодо збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_3 з «189 кв. м» на «283,1 кв. м».

12. Усунуто перешкоди територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у користуванні нежитловим приміщенням підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв. м та нежитловим приміщенням загальною площею 55,4 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 з нежитлового приміщення підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв. м та нежитлового приміщення, загальною площею 55,4 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

13. Вирішено питання щодо судових витрат.

14. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що збільшення площі квартири відповідачки відбулось за рахунок спірних нежитлових приміщень, які належать позивачу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. У грудні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

16. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

17. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 березня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

18. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.

19. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 520/8073/16-ц, від 27 жовтня 2022 року в справі № 824/74/22, від 05 квітня 2024 року в справі № 420/5521/19, від 24 липня 2024 року в справі № 646/857/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

20. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що висновок експерта, складений 27 червня 2024 року, є необ`єктивним та необґрунтованим. Експерт не мала права проводити експертизу за редакцією поставленого питання в ухвалі від 16 листопада 2023 року.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 129479777 від 03 липня 2018 ОСОБА_1 в цілому на праві приватної власності належить: квартира АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2- 7541, виданий 02 листопада 1994 року, видавник Десята Одеська державна нотаріальна контора; лист, серія та номер 3165-11/1304, виданий 15 червня 2017 року, видавник КП «БТІ ОМР»; договір дарування, серія та номер: 11-5644, виданий 27 вересня 1994 року, видавник: Перша Одеська державна нотаріальна контора; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД60, виданий 24 квітня 2018 року, видавник: Управління державного архітектурно-0будівельного контролю Одеської міської ради. Документ отримано з ЄДР: довідка, серія та номер: 512/28/18, виданий 15 червня 2018 року, видавник: ФОП ОСОБА_5 , технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 21 травня 2018 року, видавник ФОП ОСОБА_5., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35970636 від 04 липня 2017 року 12:44;17, ОСОБА_6 , Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська обл. (т. 1, а. с. 83).

22. Згідно Інформаційної довідки об`єкта нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 329647698 від 20 квітня 2023 року за запитом: реєстраційний номер 1101 належної відповідачці вищезазначеної квартири загальною площею 283,1 кв. м, житловою площею 84,4 кв. м, проведено реєстрацію змін розділу: 03 липня 2018 року ОСОБА_4 , Комунальне підприємство «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Одеської обл., індексний номер рішення: 41868561, опис змін: загальна площа: 189 кв. м, житлова площа 84,4 кв. м змінено на загальна площа 283,1 кв. м, житлова площа 84,4 кв. м; 15 травня 2018 року ОСОБА_3 , Юридичний департамент Одеської міської ради Одеська обл., індексний номер рішення: 41102443 внесено до Реєстру, опис змін: додано декларацію про готовніст об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД 60, виданий 24 квітня 2018 року, видавник: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Документ отримано з ЄДР, видалено: довідка, серія та номер: 32/17, виданий 19 червня 2017 року, видавник: ПП «ВТФ «АПЕКС-КЛ»; 03 липня 2018 року ОСОБА_4, Комунальне підприємство «реєстрація нерухомості та бізнесу» Одеської обл., індексний номер рішення: 41868561, опис змін: додано Довідка, серія та номер: 512/28/18, виданий 15 червня 2018, видавник: ФОП ОСОБА_5 , додано: Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 21 травня 2018 року, видавник: ФОП ОСОБА_5 (т. 2, а. с. 3-7).

23. Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , замовник технічної документації - ОСОБА_1 , квартира інд. № НОМЕР_1 , виготовленому 16 квітня 2015 року КП «БТІ ОМР, вказана квартира розташована на першому поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з 5-ти кімнат житловою площею 84,4 кв. м, загальною площею 147,8 кв. м (т. 2, а. с. 78-80).

24. Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , замовник технічної документації - ОСОБА_1 , виготовленого 07 травня 2018 року ТОВ «Укртехексперт», вказана квартира розташована «підв та 1» поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з 5-ти кімнат житловою площею 84,4 кв. м, загальною площею 189,0 кв. м (т. 1, а. с. 151-153).

25. Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , замовник технічної документації - ОСОБА_1 , квартира інд. № , виготовленого 21 травня 2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , вказана квартира розташована «підв та 1» поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з 5-ти кімнат житловою площею 84,4 кв. м, загальною площею 283,1 кв. м (т. 1, а. с. 131-133).

Позиція Верховного Суду

26. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

27. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

28. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

29. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

30. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

31. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

32. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

33. Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

34. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

35. Частиною другою статті 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

36. Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

37. Звертаючись до суду із позовом, департамент комунальної власності Одеської міської ради посилався на те, що спірні нежитлові приміщення належать територіальній громаді м. Одеса в особі Одеської міської ради.

38. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, які б вказували на те, що спірні приміщення, які перебувають у власності відповідачки, належать територіальній громаді м. Одеса

39. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що збільшення площі квартири відповідачки відбулось за рахунок спірних нежитлових приміщень, які належать позивачу.

40. Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

41. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

42. У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

43. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

44. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

45. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року в даній справі призначена будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні питанні:

Чи тотожні нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв. м та нежитлове приміщення підвалу загальною площею 55,4 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності Територіальній громаді м. Одеса, з приміщеннями, завдяки яким на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер 41102443 від 15 травня 2018 року, прийняте ОСОБА_3 щодо збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_2 за тією ж адресою: з «155,1 кв. м» на «189 кв. м» на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 24 квітня 2018 року серії та номер ОД 60, виданої Управлінням державно-архітектурного контролю Одеської міської ради та рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер 41868561 від 03 липня 2018 року, прийняте ОСОБА_4 щодо збільшення загальної площі з «189 кв. м» на «283, 1 кв. м».

46. Згідно експертного висновку № 23-6286 від 27 червня 2024 року: нежитлові приміщення підвалу № 1 загальною площею 53,1 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності Територіальній громаді м. Одеса, та частка нежитлових приміщень підвалу, яка складає 53,1 кв. м від підвальних приміщень, загальною площею 128 кв. м, та вказана у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 , виготовленому ФОП ОСОБА_5 станом на 21 травня 2018 року, але на які відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують, що вони є власністю ОСОБА_1 , є тотожними;

Нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 55,4 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності Територіальній громаді м. Одеса, та нежитлове приміщення підвалу площею 55,4 кв. м, яке вказане у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 , виготовленому ТОВ «УКРТЕХЕКСПЕРТ» 07 травня 2018 року, але на яке відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують, що воно є власністю ОСОБА_1 , є тотожними (т. 3, а. с. 43).

47. Суд апеляційної інстанції, врахувавши наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачкою не спростовано експертний висновок та не доведено, що приєднані до належної їй квартири, що розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, підвальні приміщення, є іншими, відмінними від належних Одеській міській раді підвальних приміщення, у цьому ж будинку.

48. Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо необ`єктивності та необґрунтованості вказаного експертного висновку, оскільки такі доводи стосуються власного тлумачення відповідних норм.

49. Крім того, відповідачка не була позбавлена можливості надати на противагу висновку експерта, власний висновок у відповідності до статті 106 ЦПК України.

50. Слід зазначити, що відповідачкою в суді першої інстанції заявлялося саме про проведення такого самого виду експертизи - судової будівельно-технічної, на вирішення якої ОСОБА_1 також просила постановити питанн: чи входить до складу квартири АДРЕСА_3 , нежитлові приміщення підвалу № НОМЕР_3 загальною площею 53,1 кв. м та нежитлове приміщення підвалу загальною площею 55,4 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 102-103).

51. Суд апеляційної інстанції врахувавши, що спірні нежитлові приміщення належать територіальній громаді м. Одеса в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності від 18 серпня 2005 року серії НОМЕР_2 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 лютого 2018 року № 115019434, тобто право власності територіальної громади є чинним, не скасовано, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог у повному обсязі.

52. Таким чином, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

53. Доводи касаційної скарги щодо виходу апеляційного суду за межі розгляду апеляційної скарги у зв`язку із дослідженням питання чинності декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 24 квітня 2018 року, відхиляються колегією суддів, оскільки апеляційний суд задовольнив позовні вимоги з інших підстав.

54. Посилання заявника на порушення апеляційним судом вимог статті 213 ЦПК України відхиляються колегією суддів, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що підтверджується довідкою від 02 грудня 2025 року.

55. Посилання заявника на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 520/8073/16-ц, від 27 жовтня 2022 року в справі № 824/74/22, від 05 квітня 2024 року в справі № 420/5521/19, від 24 липня 2024 року в справі № 646/857/18, відхиляються колегією суддів, оскільки з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, судове рішення апеляційного суду не суперечить висновкам, викладеним у вказаних постановах.

56. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

57. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права.

58. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович