Справа № 144/1822/25
Провадження № 2/144/160/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2026 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Магдяк Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Теплицького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025, справу передано для розгляду судді Магдяк Н.І.

Позивачем ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано заяву про відвід судді. В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, вказуючи на те, що суддя Магдяк Н.І. та відповідач проживають у безпосередній близькості (є сусідами). Також зазначає про порушення процесуальних строків, так як перші два судові засідання були безпідставно перенесені за присутності відповідача, але через неявку її адвоката. При цьому, у матеріалах справи на той момент був відсутній будь-який договір про надання правової допомоги чи ордер. Будь-які докази поважності причин неявки цього «представника» суду також не надавалися. Надалі, після 4-х місяців ігнорування суду, відповідач лише 29 березня уклала договір з адвокатом, який 30 березня подав клопотання про неявку. Систематичне задоволення таких клопотань без перевірки їх обґрунтованості та за відсутності підтверджуючих документів свідчить про штучне затягування процесу за прямого сприяння головуючого судді. Наведені обставини, на його думку, є такими, що можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Магдяк Н.І.

Позивач просив задовольнити заяву про відвід судді Магдяк Н.І. Викликати сторони для розгляду даної заяви (якщо суддя вирішить розглядати її в засіданні). Передати справу на новий автоматизований розподіл іншому судді.

Вивчивши заяву та частково матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 40 ЦК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як було встановлено судом, позивач заявив відвід судді 09.04.2026 через систему «Електронний суд», яка отримана судом 10.04.2026, поза межами судового засідання.

За змістом ч. 7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватись у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Так, згідно ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути мотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За змістом ст. 36 Кодексу, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4)було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст. ст.36, 37, 38, 39 ЦПК України.

Зокрема, обставини наведені у заяві про відвід судді є надуманими та не свідчать про упередженість судді.

Так, однією з підстав відводу позивач вказує, що суддя та відповідач проживають у безпосередній близькості (є сусідами), що не відповідає дійсності. Згідно відомостей з реєстру Теплицької територіальної громади про місце проживання, ОСОБА_2 зареєстрована: АДРЕСА_1 . Відповідач в ході проведення судового засідання 10.03.2026 року повідомила суд, що її фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . Фактичне місце проживання судді за іншою адресою.

Також 30.03.2026 року позивач ОСОБА_1 подав клопотання, в якому не заперечував проти відкладення 30.03.2026 судового засідання в справі.

Суд зауважує, що положення Цивільно-процесуального кодексу передбачають порядок перевірки законності процесуальних дій судді і прийнятих ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд наголошує, що незгода ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Процесуальні рішення судді не свідчать про необ`єктивність та упередженість суду, а створюють необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку. Незгода учасників провадження з рішеннями суду не може викликати обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді або колегії суддів при розгляді провадження. Також це не є підставою для відводу судді або колегії суддів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід судді. Підстави для відводу, наведені ОСОБА_1 у поданій заяві про відвід, не є об`єктивно обґрунтованими та не свідчать про особисту зацікавленість чи упередженість судді. Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

Враховуючи необгрунтованість, на думку головуючого, заявленого відводу, а також те, що заява про відвід надійшла до суду більш ніж за три дні до дати наступного судового засідання по справі, дана заява про відвід на підставі ч. 3 ст. 40 ЦПК України підлягає передачі до канцелярії суду для спрямування її в порядку ст. 33 ЦПК України на розгляд іншим суддею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 36, 37, 38, 39, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати відвід, заявлений позивачем ОСОБА_1 судді Теплицького районного суду Вінницької області Магдяк Н.І., необґрунтованим.

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей передати до канцелярії Теплицького районного суду Вінницької області для визначення судді для її розгляду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Магдяк