Справа № 675/1801/25
Провадження № 2/675/190/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., за участю: секретаря судового засідання Хом`як І. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в. м. Ізяслав цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року в розмірі 41 900,00 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 103454555, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 10 000,00 грн, який мала повернути 11 лютого 2023 року. У цей же строк позичальник зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію. Кредитний договір підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.

28 лютого 2023 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, її заборгованість складає 41 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 30 000,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, 1900,00 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду.

Представником відповідачки адвокатом Зачепіло З. Я. подано до суду відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у якому вона просить позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на корись позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн, а в решті позову відмовити. Посилається на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору та виникнення у відповідачки заборгованості за кредитним договором. ОСОБА_1 не була повідомлена про зміну кредитора за цим договором. Крім того, розмір відсотків за кредитним договором є явно несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у поданому до суду письмовому клопотанні просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини свого неприбуття суд не повідомила.

Відповідно до змісту частини 7 статті 128, пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається із повідомлення Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 3511/03-14 від 10 листопада 2025 року, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у АДРЕСА_1 .

Надіслана ОСОБА_1 судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 06 квітня 2026 року на 14 год 30 хв.

Іншої адреси свого місця проживання чи перебування ОСОБА_1 суду не повідомлено.

Тому у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації суд вважає, що остання повідомлена належним чином.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 29 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 103454555. Згідно з умовами договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 105 днів до 11 лютого 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Також ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово (пункти 1.2-1.6 договору). За змістом пункту 2.1 цього договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок НОМЕР_1 . Кредитний договір підписаний відповідачкою із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачці кредитні кошті, однак позичальник свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула у визначений строк отримані в борг грошові кошти, не сплатила проценти та комісію.

Заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 41 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 30 000,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, 1900,00 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію, анкетою-заявою на кредит № 103454555 від 29 жовтня 2022 року, платіжним дорученням № 53381217 від 29 жовтня 2022 року, відомістю про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 103454555 від 29 жовтня 2022 року, випискою з особового рахунка за кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року.

28 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило новому кредитору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а новий кредитор прийняв належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28 лютого 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року у сумі 41 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 30 000,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, 1900,00 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

У наданих позивачем документах міститься відмітка про те, що підпис позичальника накладений в електронному вигляді шляхом одноразового ідентифікатора.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону).

На виконання умов договору № 103454555 від 29 жовтня 2022 року ТОВ «Мілоан» 29 жовтня 2022 року перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти в розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 53381217 від 29 жовтня 2022 року.

Відповідачкою при оформленні анкети-заяви на кредит було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу), але позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки. Отже, на підтвердження перерахування відповідачці коштів до суду надано платіжне доручення про перерахування суми кредиту.

Суд враховує, що первинні банківські документи по рахунку клієнта належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений законом.

ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не є банківськими установами в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 фінансова установа не може, оскільки не володіє такою інформацією.

Надаючи правову оцінку зазначеному, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, як із приводу укладення договору, так і належності відповідачці зазначеного номеру телефону чи ненадходження на нього смс-кодів, а також отримання зазначених коштів, тобто вказані позивачем обставини не спростовано відповідачкою, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування кредиту.

Розмір нарахованої позивачем комісії у сумі 1900,00 грн відповідає умовам укладеного кредитного договору (10 000,00 грн ? 19 % = 1900,00 грн).

За вказаних обставин, суд вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн та комісії у розмірі 1900,00 грн за кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки відсотків за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 1.5.2, 1.5.3, 1.6. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим договором, фіксована.

Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.5.3 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною ставкою, встановленою п. 1.5.3, та процентною ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника (пункт 2.2.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.3.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено).

Із наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідачка не здійснювала погашення кредиту та не сплачувала комісію за продовження кредиту відповідно до умов договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ураховуючи наведене, ТОВ «Мілоан» відповідно до умов договору, з якими погодилася відповідачка, нарахував на залишок фактичної заборгованості за кредитом проценти за користування кредитом за ставкою 2 % з 30 жовтня 2022 року по 13 листопада 2022 року в загальному розмірі 3000,00 грн (пільговий період - 15 днів згідно з п. 1.3.1 кредитного договору), а також за ставкою 3 % з 14 листопада 2022 року по 11 лютого 2023 року в загальному розмірі 27 000,00 грн (поточний період - 90 днів згідно з п. 1.3.2 кредитного договору).

Нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування позивачем не проводилося.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з частинами 5, 6 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (частина 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Позивачем дотримано вимоги статей 1048, 1056 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитними коштами та визначення їх за спільною згодою сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору.

ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо встановлення розміру користування кредитними коштами, ознайомлена з умовами договору та погодилася із ними.

При цьому відповідачка укладений кредитний договір не оспорювала ні в цілому, ні в будь-якій окремій його частині, а тому в силу вимог статті 204 ЦК України цей правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи наведене, доводи ОСОБА_1 про те, що умови договору щодо розміру відсотків є несправедливими, суперечать нормам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та статей 6, 627 ЦК України.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Встановлено, що відповідно до договору відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28 лютого 2023 року оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників.

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 28 лютого 2023 року до договору відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28 лютого 2023 року від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 41 900,00 грн.

Також згідно з платіжною інструкцією № 70321 від 28 лютого 2023 року позивачем сплачено на користь ТОВ «Мілоан» 474 376,43 грн плати за відступлення прав вимоги за договором відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28 лютого 2023 року.

Таким чином, позивач надав суду докази того, що перехід права вимоги відбувся належним чином.

Доводи відповідачки у тій частин, що ОСОБА_1 не було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні є неспроможними.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом указаної норми боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15).

Відтак неповідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором не спростовує факт заміни кредитора у зобов`язанні та не звільняє відповідачку від виконання зобов`язання за цим договором.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а договір відступлення прав вимоги відповідачкою не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України).

Отже, доведеною є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, взяті на себе зобов`язання остання не виконала у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернула, комісію не сплатила, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Тому з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп.

Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 01 липня 2025 року між позивачем та АО «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107. Предметом вказаного договору є надання правової допомоги та інших послуг, необхідних для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта.

Згідно з актом № Д/4103 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 19 вересня 2025 року та детальним описом наданих послуг до даного акту за договором № 0107 від 01 липня 2025 року сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 8000,00 грн. При цьому адвокатом надано такі послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором; ознайомлення із матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта; подання позовної заяви до суду від імені клієнта.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачкою не заявлено.

Тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (код ЄДРПОУ - 35234236) заборгованість за кредитним договором № 103454555 від 29 жовтня 2022 року в розмірі 41 900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (код ЄДРПОУ - 35234236) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», місце знаходження - м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ - 35234236.

Відповідачка ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складене 10 квітня 2026 року.

Суддя: В. І. Столковський