УХВАЛА

01 квітня 2026року

м. Київ

справа № 501/14/15-ц

провадження № 61-15538св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює безпосереднє виведення з ринку Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала касаційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», безпосереднє виведення з ринку якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило в рахунок виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 щодо оплати заборгованості в розмірі 4 594 268,67 грн за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 вересня 2007 року, з яких: сума заборгованості за кредитом - 2 159 189,57 грн, сума заборгованості за відсотками - 2 435 079,10 грн, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки № б/н від 20 вересня 2007 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк» на предмет іпотеки, а саме: двоповерхову будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з одної блочної двоповерхової будівлі магазину, загальною площею 150,5 кв.м, торгівельною площею - 75,3 кв.м., розташованої на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0054 га.

14 квітня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив заочне рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнив.

Не погодившись з указаним рішенням суду, 05 серпня 2020 року відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

27 травня 2025 року до Одеського апеляційного суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює безпосереднє виведення з ринку ПАТ «Дельта Банк», надійшла заява, в якій Фонд просив залучити до участі у справі № 501/14/15-ц (апеляційне провадження №22-ц/813/77/25) у якості правонаступника позивача ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що 13 липня 2018 року, в рамках здійснення процедури ліквідації неплатоспроможного ПАТ «Дельта Банк» було проведено продаж належного банку на підставі заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 квітня 2015 року у даній цивільній справі нерухомого майна. Переможцем вказаного аукціону було визначено ОСОБА_2 (протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-06-23-000028-b від 13 липня 2018 року).

06 серпня 2018 року на підставі вказаного протоколу між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. зареєстрований за № 794, у відповідності з умовами якого ПАТ «Дельта Банк» як продавець передав у власність покупця ОСОБА_2 як переможця відкритого електронного аукціону зазначене вище нерухоме майно.

У зв`язку з укладанням вказаного договору купівлі-продажу між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було складено акт приймання-передачі нерухомого майна від 06 серпня 2018 року.

Отже, на думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 06 серпня 2018 року правонаступником ПАТ «Дельта Банк» є ОСОБА_2 , який підлягає залученню до участі у справі № 501/14/15-ц у якості правонаступника позивача.

20 листопада 2025 року Одеський апеляційний суд постановив ухвалу, якою залучив до участі у справі № 501/14/15-ц у якості правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк», безпосереднє виведення з ринку якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 .

05 грудня 2025 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, у якій просив скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні заяви про залучення правонаступника.

Верховний Суд своєю постановою від 28 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив, ухвалу Одеського апеляційного суду від

20 листопада 2025 рокускасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залучення ОСОБА_2 до участі у справі № 501/14/15-ц у якості правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк», безпосереднє виведення з ринку якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відмовив.

16 березня 2026 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови, у якому заявник просить стягнути із ОСОБА_4 на його користь судовий збір, сплачений ним за подання касаційної скарги.

Розглядаючи вимоги клопотанняОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141-142 ЦПК України.

Згідно з частинами першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що ОСОБА_2 просив стягнути сплачений ним судовий збір з ОСОБА_4 , яка не є учасником справи №501/14/15-ц, що, з огляду на положення частини першої статті 141 ЦПК України, унеможливлює покладення на неї обов`язку відшкодування судових витрат.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постановислід відмовити.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 а про ухвалення додаткової постанови у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», безпосереднє виведення з ринку якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов