УХВАЛА

31 березня 2026 року

м. Київ

справа № 398/5070/25

провадження № 61-3665ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави Україна

в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого

2026 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний Суду», направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду

міста Києва від 20 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 20 лютого 2026 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-2444ск26).

20 березня 2026 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний Суду», повторно подала касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва

від 20 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого

2026 року у цій справі.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті

129 Конституції України).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Вказана норма процесуального права, яка є імперативною, не допускає повторне касаційне оскарження судового рішення тією самою особою.

ОСОБА_1 скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, Верховний Суд постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого заявниця повторно подала касаційну скаргу

на ті ж судові рішення.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 щодо оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року вже була предметом касаційного перегляду, підстав для повторного розгляду касаційної скарги немає.

Ураховуючи викладене, касаційний суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 20 лютого 2026 року відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара