У Х В А Л А

22 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 709/615/26

провадження № 61-156вп26

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянувши ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області

від 15 квітня 2026 року про визначення підсудності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 квітня

2026 рокуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено до Верховного Суду для визначення підсудності на підставі статті 29 ЦПК України.

Як встановив суд, відповідно до позовної заяви зареєстрованим місцем проживання позивача є

АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного демографічного реєстру № 2608242 від 15 квітня 2026 року. При цьому в позові також зазначено, що ОСОБА_1 кілька років постійно проживає в Федеративній Республіці Німеччина. Також позивач вказує, що відповідач є громадянином Республіки Грузія та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Судом з метою перевірки зареєстрованого місця проживання відповідача на території України було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Як вбачається з відповіді на вказаний запит, інформація в Єдиному державному демографічному реєстрі про реєстрацію ОСОБА_2 відсутня.

Таким чином, на момент пред`явлення позову відповідач не має в Україні зареєстрованого місця проживання.

Дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність

будь-яких належних доказів на підтвердження того, що на даний час позивач та відповідач проживають за межами України.

Частиною першою статті 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Отже, суддя Верховного Суду визначає підсудність справ за участю громадян України або громадянина України та іноземця, якщо обидві сторони проживають за межами України.

За змістом зазначених положень підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою судді Верховного Суду в тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

З копії паспорту, долученого до позовної заяви, встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України.

З долученого до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб, виданого

02 січня 2026 року, вбачається, що ОСОБА_2 є громадянином Грузії.

Проте надані суду копії документів не містять будь-яких відомостей на підтвердження проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межами України.

Таким чином, за відсутності доказів проживання ОСОБА_1 , як громадянки України та ОСОБА_2 , який є іноземцем, за межами України, підстави для визначення суддею Верховного Суду підсудності справи за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у порядку статті 29 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи № 709/615/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Цивільну справу № 709/615/26 повернути до Чорнобаївському районному суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко