ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 199/8993/21

провадження № 61-1648св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Ігнатенка В. М.

суддів: Грушицького А. І., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у складі колегії суддів Макарова М. О., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 04 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір

№ 8/2007/840-К/1636-ПР, відповідно до умов якого ВАТ КБ «Надра» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 52000,00 дол. США на споживчі цілі на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності.

На забезпечення виконання зобов`язання, що виникло із зазначеного договору між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки від 04 грудня 2007 року № 8/2007/840-К/1636-ПР/2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу

Римською А. В. за реєстровим номером 7027.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру

АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_1 стало відомо про те, що право вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», проте жодних повідомлень стосовно цього позивач не отримувала.

Згодом із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 вересня 2021 року № 273183135 ОСОБА_1 стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» (далі - ТОВ «2х2 Фінанс») на підставі договору купівлі-продажу, посвідченогор приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. за реєстровим номером 1356.

Запис про державну реєстрацію внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59209168, від 09 липня 2021 року, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В.

На думку позивача, відчуження квартири відбулося всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, відчуження квартири на користь ТОВ «2х2 Фінанс» здійснено

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» без достатніх правових підстав та всупереч вимогам норм Закону України «Про іпотеку».

У зв`язку із викладеним позивач просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири

АДРЕСА_1 , укладений 09 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «2х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. за реєстровим номером 1356;

- скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за ТОВ «2х2 Фінанс», вчинену 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В.;

- припинити право власності ТОВ «2х2 Фінанс» на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

від 23 жовтня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири

АДРЕСА_1 , укладений 09 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та

ТОВ «2х2 Фінанс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В. за реєстровим номером 1356.

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, за ТОВ «2х2 Фінанс», вчинену 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В.

Припинено право власності ТОВ «2х2 Фінанс» на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 використовує спірну квартиру як місце свого постійного проживання, іншого нерухомого майна у власності позивача немає, загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м, окремо згоди на відчуження спірного майна у примусовому порядку вона не надавала, тому відчуження 09 липня 2021 року на підставі оспорюваного правочину ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» іпотечного майна за споживчим кредитом без згоди власника (іпотекодавця) суперечило Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

ТОВ «2Х2 Фінанс» звернулося із апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025 року зазначену скаргу було залишено без руху для надання заявником квитанції про сплату судового збору та надання апеляційної скарги в новій редакції із зазначенням повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційного номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номера і серії паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

17 січня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «2х2 Фінанс» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року визнано неподаною та повернуто скаржнику з підстав неусунення недоліків у повному обсязі відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025 року.

Апеляційним судом встановлено, що ТОВ «2х2 Фінанс» частково виконало вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025 року, зокрема сплачено судовий збір, зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача та код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України ТОВ «2х2 Фінанс».

Разом із тим заявник не виконав вимоги ухвали щодо зазначення відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д. В., їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

02 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до апеляційного суду для нового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права (абзац 6 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник посилається на те, що апеляційний суд, зазначивши в ухвалі про залишення апеляційної скарги буз руху про необхідність вказати дані про інших учасників справи, не конкретизував, яких саме. Більш того, інформація про таких учасників була наявна в матеріалах справи, що не позбавляло суд апеляційної інстанції можливості встановити її під час розгляду справи. Зазначене підтверджує, що недоліки не були критичними, а їх усунення можливе було під час перегляду рішення суду першої інстанції.

Аргументи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались правом на подання відзиву на касаційну скаргу у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «2х2 Фінанс» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2025 року, витребувано справу із суду першої інстанції.

У серпні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів

від 09 березня 2026 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді

Ситнік О. М. для розгляду касаційної скарги визначено колегію суддів: головуючий суддя - Ігнатенко В. М., склад колегії суддів: Грушицький А. І., Карпенко С. О., Сердюк В. В., Фаловська І. М.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту апеляційної скарги, передбаченим статтею 356 ЦПК України.

Згідно з пунктами 2, 3 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи,

- місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

У пунктах 2, 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються: копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу;документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, вона вважається неподаною та повертається заявникові.

У справі, що переглядається, залишаючи без руху апеляційну скаргу ТОВ «2х2 Фінанс», апеляційний суд керувався тим, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Зокрема, як убачається зі змісту ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025 року, підставою для залишення апеляційної скарги без руху було те, що скаржник в апеляційній скарзі не зазначив: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) та не в повному обсязі сплатив судовий збір.

17 січня 2025 року ТОВ «2х2 Фінанс» на виконання вказаної ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху надало докази на підтвердження сплати судового збору у визначеному апеляційним судом розмірі та апеляційну скаргу в новій редакції.

Надавши оцінку поданим заявником документам, Дніпровський апеляційний суд своєю ухвалою від 20 січня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «2х2 Фінанс» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала, на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

Встановивши, що ТОВ «2х2 Фінанс» не виконало вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2025 року щодо зазначення відомостей про відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д. В., а саме: їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, у встановлений апеляційним судом строк, апеляційний суд обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув особі, яка її подала.

Верховний Суд погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ТОВ «2х2 Фінанс», апеляційний суд роз`яснив заявнику, що повернення апеляційної скарги

не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права.

Тому повернення касаційної скарги не є порушенням права заявника на доступ до суду за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом приписів процесуального законодавства не підтвердилися під час перегляду справи, а тому підстав для скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду

від 20 січня 2025 року немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На думку колегії суддів, судове рішення, що переглядається, є достатньо мотивованим.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2025 року постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 Фінанс» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Ігнатенко

Судді А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська