Ухвала

06 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 742/6438/23

провадження № 61-13360сво24

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

заінтересована особа - орган опіки та піклування Прилуцької міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Зарічної Вікторії Сергіївни на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року під головуванням судді Ільченка О. І. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.

у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна та призначення опікуна особі, що визнана недієздатною, заінтересована особа - орган опіки та піклування Прилуцької міської ради.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника

В листопаді 2023 року адвокат Зарічна В. С. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою, в якій просила:

- звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року;

- призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог вказувала, що Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 31 липня 2013 року визнав ОСОБА_3 недієздатним, та призначив опікуном ОСОБА_2 . Проте, станом на час подання заяви,

опікун - ОСОБА_2 , у зв`язку із її похилим віком та станом здоров`я, не може виконувати обов`язки опікуна. Батько недієздатного ОСОБА_3 помер, і особою, яка спроможна взяти на себе обов`язки опікуна, є його брат - ОСОБА_1 , який протягом останнього часу взяв на себе обов`язки опікуна відносно недієздатного брата ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 28 лютого 2024 року, з урахуванням ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 березня 2024 року (про виправлення описки), заяву задовольнив частково.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення її від обов`язків опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , відмовив. Призначив ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , який за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2013 року визнаний недієздатним.

Судове рішення мотивовано тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 04 січня 2024 року № 3 вирішено направити подання до суду щодо доцільності призначення другим опікуном ОСОБА_1 над недієздатною особою ОСОБА_3 та збереження повноважень опікуна за ОСОБА_2 .

Заява ОСОБА_2 про звільнення її від повноважень опікуна не підлягала задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконувати нею обов`язки опікуна в подальшому, а лише надано довідку про перебування її з 22 січня 2024 року під наглядом у лікарській установі, хоча заява до суду подана у листопаді 2023 року.

Суд врахував, що ОСОБА_1 здійснює над недієздатним ОСОБА_3 догляд, згодний з призначенням його опікуном та має можливість виконувати обов`язки опікуна над недієздатним.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 22 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року, в частині вирішення вимог заяви ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна недієздатного ОСОБА_3 скасував. Заяву ОСОБА_2 залишив без розгляду. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року залишив без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині щодо призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , враховуючи подання виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 04 січня 2024 року та надані заявниками докази. ОСОБА_1 здійснює догляд за недієздатним ОСОБА_3 , згодний на призначення його опікуном та має можливість виконувати обов`язки опікуна над недієздатним.

Разом з тим, представник Зарічна В. С., звертаючись до суду в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із вказаною заявою за власним підписом, на підтвердження своїх повноважень надала суду першої інстанції ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1067962 від 10 листопада 2023 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 . При цьому, жодних документів на підтвердження повноважень на представництво інтересів заявника ОСОБА_2 в суді першої інстанції у цій справі адвокат Зарічна В. С. не надала.

Посилаючись на наведене, апеляційний суд заяву ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна залишив без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Зарічна В. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник посилається на наявність підстав для касаційного оскарження судових рішень, що передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Вказує, що суди, порушивши норми статті 63 ЦК України, помилково дійшли висновку, що ОСОБА_2 здатна повноцінно виконувати обов`язки опікуна і потребує виключно допомоги другого опікуна ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, залишивши заяву про звільнення ОСОБА_2 від обов`язків опікуна без розгляду, позбавив заявників права на судовий захист. Суд повинен був повернути заяву до суду першої інстанції для усунення недоліків.

ОСОБА_2 не давала згоди бути в подальшому опікуном, оскільки вона має ряд захворювань, які унеможливлюють піклування про іншу особу.

Позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу від заінтересованої особи до Верховного Суду не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 10 жовтня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

У жовтні 2024 року цивільна справа № 742/6438/23 надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 11 лютого 2026 року передав справу на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Підстави та мотиви передачі справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що є підстави для відступлення від висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який викладений у постанові від 15 вересня 2025 року у справі № 727/5306/24 (провадження № 61-13213сво24), щодо кількісного складу суду першої інстанції під час вирішення вимог про призначення опікуна чи співопікуна, заміну опікуна або співопікуна чи звільнення від повноважень опікуна.

Наголошує, що частина четверта статті 293 ЦПК України не підлягає розширеному тлумаченню, тобто якщо не вирішується питання про визнання особи недієздатною, то немає підстав для розгляду справи в колегіальному порядку (у складі одного судді і двох присяжних) під час вирішення вимог про призначення опікуна чи співопікуна, заміну опікуна або співопікуна чи звільнення від повноважень опікуна в суді першої інстанції.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду робить висновок про повернення справи № 742/6438/23 на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у цій справі відсутній предмет (об`єкт) для розгляду справи об`єднаною палатою.

Так, відступ від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах - це сукупність підстав, які зумовлюють необхідність повністю або частково відмовитися від попереднього висновку щодо певного питання на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм з метою усунення вад попереднього рішення чи групи рішень (їхня неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість), що пов`язано зі зміною суспільних відносин та усунення суперечностей між принципом правової визначеності та концепцією «живого права» (динамічного тлумачення права) як складовими верховенства права.

Отже, необхідність відступу від правових висновків Верховного Суду повинна мати тільки важливі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування.

Тлумачення частини другої статті 403 ЦПК України свідчить про те, що на розгляд об`єднаної палати може бути передана справа, якщо в аналогічній (подібній) справі викладено інший висновок щодо застосування норми права. Подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за їхніми елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин).

В ухвалі суду про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначається про необхідність відступу щодо застосування статей 389, 394 ЦПК України у подібних правовідносинах, викладених у судових рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів різних судових палат Касаційного цивільного суду, вважаючи що судом касаційної інстанції по-різному застосовано норми права у подібних правовідносинах, із наведенням мотивів своєї позиції.

Алгоритм з`ясування подібності правовідносин у судових рішеннях суду касаційної інстанції викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2201/15-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/ 14-ц та інших.

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 у справі № 910/719/19, пункт 60 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц).

Разом із тим, у справі, яка переглядається, та у справі, в якій ухвалено судове рішення, від висновків якого пропонується відступити, наявні різні предмети оскарження. Так, у справі, яка передана на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, суд апеляційної інстанції не вирішив по суті заяву опікуна ОСОБА_2 та залишив її без розгляду, посилаючись на відсутність підтвердження повноважень у її представника, яка підписала заяву від її імені. Таким чином, заявлені у суді першої інстанції вимоги заявників, які стосуються питання призначення / зміни опікуна над недієздатною особою вирішено не повністю.

Повернення об`єднаною палатою справи колегії суддів для її розгляду з підстав неподібних правовідносин, різних фактичних обставин справи є сталою практикою касаційних судів у складі Верховного Суду (ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного господарського суду від 29 лютого 2024 року у справі № 907/825/22, ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 420/3179/22 та інші).

З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у цій справі відсутній предмет (об`єкт) для розгляду справи об`єднаною палатою, оскільки розгляд судом справи, в якій відсутній функціонал (компетенційні повноваження) для об`єднаної палати, не відповідатиме критерію суду, встановленого законом.

Керуючись статтями 260, 402, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Повернути справу № 742/6438/23 на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький
СуддіА. Ю. Зайцев
В. І. Крат
Д. Д. Луспеник
Є. В. Синельников
І. М. Фаловська
М. Є. Червинська