ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9841/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О. Ф., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2026 року до Дарницького районного суду м. Києва з Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує такі обставини: Позикодавець перерахував Відповідачеві кошти на банківську картку і у нього наявна заборгованість, оскільки він не повернув кошти в установлений строк.

Позивач стверджує про факт надання (перерахування) Відповідачу кредиту (позик), проте не зазначає, які первинні докази підтверджують обставини перерахування коштів, не викладає обставин, на які банківські картки, що належать Відповідачу, були перераховані кредитні кошти, і які докази підтверджують, що відповідні банківські карти належать саме Відповідачеві.

Відсутність первинних документів, що підтверджують рух коштів за договором, повної та достовірної інформації про рух коштів унеможливлює розгляд спору по суті.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад, виписками за картковими рахунками за кредитним договором (постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19)).

Згідно з ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони. Це означає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, Позивач, звертаючись до суду з вимогою стягнення заборгованості, зобов`язаний довести факт надання кредиту (позики) та розмір заборгованості.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частини друга, четверта статті 83, частина перша статті 84 ЦПК України).

Отже, для підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитним договором (договором позики), тобто обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, Позивач зобов`язаний надати (та зазначити) первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", зокрема, ті, що містять відомості про належність банківської картки Відповідачеві та зарахування на його рахунок коштів, а у разі неможливості подати такі докази - заявити відповідне клопотання про витребування доказів.

Позовна заява не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, зокрема, щодо розрахунку процентів (пункт 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Зокрема, Позивач вказує, що прострочена заборгованість становить 19324,50 грн, з яких: 6500,00 грн - основний борг; 8599,50 грн - проценти за період з 22.05.2024 по 27.08.2024; 975,00 грн - комісія; 3250,00 грн - неустойка Розрахунок Позивача містить лише остаточні суми без будь-якої конкретики процентних ставок, кількості днів або інших параметрів, що унеможливлює перевірку його коректності.

Тобто, наданий Позивачем розрахунок не відповідає вимогам обґрунтованості, хоча подати Суду саме обґрунтований розрахунок є його прямим процесуальним обов`язком Позивача

За змістом ч. 5 ст. 43 ЦПК України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до розділу 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

З огляду на викладене вище, в порушення наведених процесуальних норм, звертаючись до суду з позовною заявою в електронній формі, позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не надано належних доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу позовної заяви з копіями доданих до неї документами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу та іншим учасникам справи є оригінали розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека) та опису вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.

В той же час, позивачем не додано до позовної заяви доказів надсилання листом з описом вкладення на належну адресу відповідача ОСОБА_1 копій поданих до суду документів. Згідно опису вкладення, що доданий до позовної заяви, вбачається, що позивачем направлено копію позовної заяви та доданих до неї документів на адресу: АДРЕСА_1 , тоді як згідно з відповіддю № 2304327 від 03.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи зазначене, позивачу необхідно надати суду докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами, якими є оригінали розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека) та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, виданий відправникові поштового відправлення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для виправлення зазначених недоліків позовної заяви.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на положення ч. 9 ст. 43 ЦПК України: якщо позов поданий до суду в електронній формі, позивач має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Суд зауважує, що дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Оскільки судом установлено невідповідність позовної заяви вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення вказаних недоліків поданої заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 95, 175, 177, 184, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів із дня отримання копії вказаної ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: