УХВАЛА

07 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 522/14499/21

провадження № 61-4368ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Мартєва С. Ю.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Шепеля Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання незаконним рішення та стягнення упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У серпні 2021 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату

житлово-комунальних послуг у розмірі 4 914 грн.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просила:

визнати незаконною відмову Управління соціального захисту населення в Приморському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 02 червня 2020 року у призначенні та наданні ОСОБА_1 допомоги як переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради) упущену вигоду - збитки, завдані ОСОБА_1 внаслідок неотримання допомоги, як переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 43 300,95 грн.

Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 02 лютого 2022 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відмовив. Матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 повернув заявниці.

Не погоджуючись з ухвалою Приморського районного суду міста Одеси

від 02 лютого 2022 року, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд постановою від 30 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2022 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви залишив без змін.

Не погодившись з ухвалою Приморського районного суду міста Одеси

від 02 лютого 2022 року та постановою Одеського апеляційного суду

від 30 вересня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржила їх у касаційному порядку.

Верховний Суд постановою від 21 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року скасував, справу передав для продовження розгляду до суду першої інстанції (провадження № 61-10754св22).

26 грудня 2022 року забезпечено надання загального доступу до постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108026225).

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просила:

визнати незаконною відмову Управління соціального захисту населення в Приморському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 02 червня 2020 року у призначенні та наданні ОСОБА_1 допомоги як переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради) упущену вигоду - збитки, завдані ОСОБА_1 внаслідок неотримання допомоги, як переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 43 300,95 грн.

Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 05 квітня 2023 року прийняв до спільного розгляду з первісним позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради зустрічну позовну заяву

ОСОБА_1 .

Об`єднав в одне провадження вимоги за первісним позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та зустрічним позовом ОСОБА_1

Приморський районний суд міста Одеси рішенням від 16 січня 2025 року позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задовольнив.

Стягнув із ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суму надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеної особи для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 914 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 19 лютого 2026 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року залишив без змін.

20 березня 2026 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку вперше надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року.

Верховний Суд ухвалою від 26 березня 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до

ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання незаконним рішення та стягнення упущеної вигоди (провадження № 61-3866ск26).

01 квітня 2026 року забезпечено надання загального доступу до ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/135274428).

02 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» вдруге надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року.

Також 02 квітня 2026 року (зареєстрована 06 квітня 2026 року) до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга адвоката

Шепеля В. С. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, згідно з вказаною нормою процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень не передбачено.

Ураховуючи те, що Верховний Суд ухвалою від 26 березня 2026 року відмовив

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року, тому відсутні підстави для повторного розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 та адвоката Шепеля В. С. в інтересах ОСОБА_1 , й у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

ОСОБА_1 скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, Верховний Суд постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого заявниця повторно подає касаційну скаргу на ті ж судові рішення.

Водночас, враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 щодо оскарження рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року вже була предметом касаційного перегляду, підстав для розгляду касаційної скарги адвоката Шепеля В. С. в інтересах ОСОБА_1 на ті ж судові рішення також немає.

Суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 21 жовтня 2010 року

(заява № 19164/04) у справі «Дія 97» проти України» зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

Верховний Суд зазначає, що процесуальні правила (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України) не дозволяють відкрити касаційне провадження, якщо особі вже відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ці самі судові рішення.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягають окремому розгляду клопотання про зупинення виконання (дії) рішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та адвоката Шепеля Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 нарішення Приморського районного суду міста Одеси від 16 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання;

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання незаконним рішення та стягнення упущеної вигоди.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали повернути особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв