Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши в смт Новоархангельськ заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про витребування доказів до пред`явлення позову,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з заявою про витребування доказів до пред`явлення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, зв`язку з чим підписав кредитний договір №KGNAGA01580059 від 11.09.2007 року та Договір іпотеки б/н від 11.09.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер.

На момент смерті позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним кредитним договором залишилась заборгованість загальному розмірі 32770,51 дол. США.

З метою встановлення кола спадкоємців та пред`явлення до них вимог банк звернувся з претензією кредитора до органів нотаріату, які не надали інформацію про спадкоємців позичальника, що підтверджується доданими до цього клопотання доказами.

Законодавством визначено, що спадкоємці зобов`язані: повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (ч. 1 ст. 1821 ЦК України); задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину (ч. 1 ст. 1282 ЦК України).

Заявник зазначив, що спадкоємці не зверталися до нього.

Щодо матеріалів спадкової справи заявник зазначив, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України).

Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК України).

Зобов`язання позичальника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його собою, таке зобов`язання може бути виконано іншою особою - спадкоємцем. Відтак, зобов`язання позичальника за кредитним договором входить до складу спадщини.

За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Щодо інформації про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем заявник зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний ви місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-IV, реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування фізичної особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо спадкодавець - мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

При цьому, позови до фізичної особи пред`являються в суд зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Таким чином, без інформації про спадкоємців, у тому числі тих хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Матеріали спадкової справи та інформація про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, можуть ідентифікувати спадкоємців померлого та визначити перелік спадкового майна, за рахунок якого кредитор має право задовольнити свої вимоги.

Причини неможливості самостійного отримання доказів.

Щодо матеріалів спадкової справи заявник зазначив, що згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду.

Крім цього, банк звертався до державної нотаріальної контори та/або приватних нотаріусів із претензією кредитора, але не отримав відповіді з інформацією про спадкоємців, зокрема тих, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину.

Щодо інформації про осіб, зареєстрованих за однією адресою і спадкодавцем заявник зазначив, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту прав людини.

Отже, банк не має права на отримання вищезазначених доказів самостійно, оскільки він як фінансова установа відсутній у переліку юридичних осіб, які мають право отримувати інформацію, яка становить нотаріальну таємницю, та не уповноважений на отримання інформації про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем.

З метою встановлення кола спадкоємців та пред`явлення до них вимог банк неодноразово звертався з претензією кредитора до органів нотаріату, які не надали інформацію про спадкоємців позичальника

Просив суд витребувати у Новоархангельській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у виконавчого комітету Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою з спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.1-5/.

Представник позивача в поданій суду заяві просив розгляд поданої заяви проводити за його відсутності.

Інші учасники цивільного провадження в судове засідання не з`явились про причини неявки суд не повідомили.

На підставі ч. 3 ст. 118 ЦПК України суд приходить до висновку про розгляд заяви про витребування доказів за відсутності зазначених вище осіб, які з`явились у судове засідання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого судового засідання не здійснювалось.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

В розумінні п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

Це один із принципів змагальності, який вказує на те, що суд не повинен займати пасивної позиції, а навпаки сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1 та 2 ст. 76 ЦПК України).

Поняття належності, допустимості, достовірності, достатності доказів дано у ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частин 1, 4, 6, 7, 8 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій

статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом наведених норм, обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, між ОСОБА_1 та AT КБ «ПРИВАТБАНК» 11.09.2007 року було укладено кредитний договір №KGNAGA01580059 та Договір іпотеки б/н від 11.09.2007 року /а.с.18-20, 21-23/.

Із світлокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Щасливе Бориспільського району Київської області /а.с.24/.

Неодноразово AT КБ «ПРИВАТБАНК» зверталося до Голованівської районної державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса, Гайворонської державної нотаріальної контори, Новоархангельської районної державної нотаріальної контори з претензією (вимогою) повідомити спадкоємців померлого боржника про наявність кредитної заборгованості /а.с.25-30/.

15.04.2025 року Гайворонська державна нотаріальна контора Кіровоградської області направила претензію до Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області за належністю /а.с.45/.

В розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у Постанові 11.03.2020 року у справі № 9901/608/19, що суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів, забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін, наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Отже, зі змісту поданої заяви про забезпечення доказів, вбачається, що вона містить зазначення доказів, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, юридичну особу, у володінні якої знаходяться докази (відповідна інформація).

У ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається із ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що заявник не має можливості самостійно отримати спадкову справу, заведену після смерті його боржника для подання позовної заяви до належних відповідачів-спадкоємців померлого боржника, а також ті обставини, які можуть підтвердити ці докази, суд вважає за необхідне витребувати у нотаріуса спадкову справу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким,що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Так, згідно даних місця реєстрації померлого зазначених у кредитному договорі він був зареєстрований в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

В ч. 4 ст. 21 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» наголошується, що розпорядником інформаційно-комунікаційної системи органу реєстрації та реєстру територіальної громади є орган реєстрації, який забезпечує їх функціонування та призначає адміністратора.

Частинами 1 та 2 ст. 25 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» доступ до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади, здійснюється з дотриманням вимог Конституції України, цього Закону, законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних». Службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їм відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що заявник не має можливості самостійно отримати інформацію про склад сім`ї боржника та інформацію про осіб, зареєстрованих з ним за однією адресою станом на дату смерті останнього для подання позовної заяви до належних відповідачів, а також ті обставини, які можуть підтвердити ці докази, суд вважає за необхідне витребувати зазначену у заяві інформацію і відповідного органу місцевого самоврядування.

З метою забезпечення права на судовий захист заявника та враховуючи неможливість отримання ним зазначених вище доказів самостійно, суд виключно з дотриманням завдань та основних засад (принципів) цивільного процесу приходить до обґрунтованого та виваженого висновку про витребування документів зазначених у заяві АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у відповідних суб`єктів .

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 1281, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 2, 21, 25 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 84, 116, 118, 247, 258, 259, 260, 261, 263 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про витребування доказів до пред`явлення позову - задовольнити.

Зобов`язати Новоархангельську державну нотаріальну контору Кіровоградської області надати суду копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Виконавчий комітет Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області надати суду інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 , а також інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою з спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо.

Роз`яснити особі, в якої витребовуються докази, положення частин 3, 6, 7, 8, 9, 10 ст. 84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень (ч. 11 ст. 84 ЦПК України).

Роз`яснити особам, в яких витребовуються докази, положення ч. 2 ст. 148 ЦПК України, відповідно до якої у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити АК КБ «ПРИВАТБАНК» положення ч. 5 ст. 116 ЦПК України, що у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Копію ухвали негайно направити учасникам цивільного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя: