ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 346/5381/21

провадження № 61-2856св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Коломийська міська рада Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області,

треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Штендера Миколи Васильовича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2024 року, ухвалене у складі судді Яремин М. П., та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О., Бойчука І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі - Коломийська міська рада), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області), треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, державних реєстрацій земельних ділянок, рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона та треті особи у справі є співвласниками чотирьохквартирного будинку, розташованого на АДРЕСА_1 .

Посилаючись на рішення Коломийської міської ради від 10 грудня 1986 року № 334 та від 27 травня 1992 року № 186, позивач стверджувала, що за вказаним будинком остаточно закріплено земельну ділянку площею 1174 кв. м для спільного користування мешканцями будинку.

Рішеннями Коломийської міської ради від 21 лютого 2019 року та від 25 квітня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність земельні ділянки, загальною площею 0,0100 га кожному, які розташовані у АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель міської ради, присвоєно кадастрові номери та прийнято рішення про державної реєстрацію права власності.

Позивач стверджує, що на цій земельній ділянці розташована господарська споруда (гараж), яка входить до складу спірного домоволодіння. Під час приватизації квартир у будинку, ця господарська споруда перейшла у спільну сумісну власність співвласників будинку. Частина нерухомого майна співвласників цього будинку (позивача та третіх осіб) знаходиться на чужій земельній ділянці, чим порушено їхнє право власності на це майно. Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком та спорудою після їх набуття. Перехід до позивача та третіх осіб права власності на будинок з господарською спорудою є підставою виникнення права на земельну ділянку під будинком та спорудою і права на отримання документа, яке посвідчує це право.

При передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки порушено вимоги статті 55 Закону України «Про землеустрій» та статті 198 ЗК України. Крім того, затверджені міською радою проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам не відповідають вимогам статей 116, 118 ЗК України, оскільки у власність громадян можуть бути передані земельні ділянки, які є в їх користуванні або ж земельні ділянки із земель запасу, які є вільними. На час передачі у власність спірних земельних ділянок відповідачам, вони не були вільними і не відносились до земель запасу.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:

1) визнати незаконними та скасувати пункт 11 рішення Коломийської міської ради від 21 лютого 2019 року № 3476-41/2019 «Про надання земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів»;

2) визнати незаконними та скасувати пункт 3 рішення Коломийської міської ради від 25 квітня 2019 року № 3474-44/2019-44 «Про надання земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів»;

3) скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Коломийської міської ради від 05 березня 2019 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0100 га з кадастровим номером :15:005:0079, що за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів;

4) скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Коломийської міської ради від 27 травня 2019 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0100 га з кадастровим номером :15:005:0082, що за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів;

5) скасувати здійснену державним реєстратором Міжрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного територіального управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :15:005:0079;

6) скасувати здійснену державним реєстратором Міжрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного територіального управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :15:005:0082.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 червня 2022 року щодо земельних ділянок площею 0,01 га (кадастровий номер :15:005:0079) та площею 0,01 га (кадастровий номер :15:005:0082), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , призначених для будівництва індивідуальних гаражів.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2024 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довела, що спірні земельні ділянки, передані відповідачам у власність, є частиною прибудинкової території будинку, в якому розташована її квартира, або що така передача призвела до неможливості обслуговувати багатоквартирний будинок в цілому чи будівлі (споруди), які належать на праві власності співвласникам багатоквартирного будинку.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, які є похідними від вимоги про оспорення рішень органу місцевого самоврядування.

Доводи апеляційної скарги про те, що на земельній ділянці, переданій ОСОБА_4 у власність, розташований гараж, власниками якого є власники квартир житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції спростував, через відсутність доказів на підтвердження останніми права власності чи користування цим гаражем. При цьому, згідно із договором дарування квартири, ОСОБА_1 право власності на цей гараж (чи частку на нього) не набула. У правовстановлюючих документах третіх осіб також відсутні відомості щодо набуття ними права власності на гараж. Тому суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції в тій частині, що висновок експерта, яким підтверджено факт накладення земельної ділянки, яка передана міською радою у власність ОСОБА_4 , на гараж, не має правового значення для вирішення спору.

Установивши, що спірні земельні ділянки відносяться до земель запасу міської ради, суд апеляційної інстанції спростував доводи апеляційної скарги про те, що без попереднього припинення речового права ОСОБА_1 та третіх осіб на частину земельної ділянки, Коломийська міська рада не мала права передавати спірні земельні ділянки у власність відповідачам.

Короткий зміст касаційної скарги

У березні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Штендер М. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, в якій просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10 березня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

13 березня 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У березні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

На підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду, в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_13, 22 грудня 2025 року сформовано протокол повторного автоматизованого розподілу судової справ, визначено склад колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/5635/13-ц (провадження № 14-122цс18), від 09 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 (провадження № 12-57гс19) та у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/7944/18 (провадження № 61-17511св19), від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 (провадження № 61-6420св21), від 26 травня 2021 року у справі № 727/2525/20 (провадження № 61-4679св21).

Заявник указує, що суди мали врахувати принцип єдності юридичної долі земельної ділянки із розташованим на ній будинком і спорудою. Отже, придбавши у власність частину домоволодіння, позивач набула право користування земельною ділянкою, закріпленою за цим домоволодінням.

Право користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, у позивача та третіх осіб не припинилося. Земельна ділянка чи її частина з їх користування у порядку, визначеному законом, не вилучалася. Отже, відповідачам незаконно передано у власність частину земельної ділянки, якою вона та інші власник квартир користуються.

Земельні ділянки передані у власність відповідачів з порушенням вимог статей 78, 79, 79-1, 116, 118 ЗК України.

Суди не надали оцінку зібраним доказам, зокрема висновку експерта, яким підтверджено, що на спірній земельній ділянці знаходиться гараж, який є частиною майна домоволодіння, розташованого на спірній земельній ділянці, згідно зі статтями 346, 349 ЦК України.

Не надали оцінку тому, що оспорювані договори дарування земельних ділянок укладено після відкриття провадження у справі, тобто на шкоду позивачу. Тому вони підлягають визнанню недійсними.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2025 року ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як такі, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням виконкому Коломийської міської ради від 10 грудня 1986 року № 334 «Про результати обміру земель забудованого кварталу № 180 в м. Коломия», розглянувши матеріали обміру земель забудованого кварталу № 180 у місті Коломиї, виконком вирішив: затвердити матеріали обміру земель забудованого кварталу № 180, подані Коломийським міжміським бюро технічної інвентаризації загальною площею 15 253 кв. м; затвердити встановлені при обмірі конфігурації земельних ділянок, у яких відсутні лишки земельної площі, а конфігурації земельних ділянок, у яких є лишки земельної площі, встановлюють органи з справах будівництва та архітектури при вилученні лишків; зареєструвати за землекористувачами забудованого кварталу присадибні ділянки кварталу № 180 площею 14 989 кв. м.

Додатком до цього рішення виконкому є матеріали обміру земель забудованого кварталу № 180 у м. Коломия, в якому у графі «назва вулиці» вказано - Танкістів, у графі «номер будинку» - 5; у графі «загальна площа земельної ділянки по фактичному обміру в кв. м» - 1 174; у графі «необхідно зареєструвати за землекористувачами по нормі» - 1 174.

На генеральному плані (схемі) схематично зображено земельну ділянку у АДРЕСА_2 , площею 1 174 кв. м; копія земельної ділянки проведена станом на 1987 рік; у графі «користувач» відсутні будь-які відомості, а також міститься відмітка (штамп) від 19 березня 2019 року «земельна ділянка АДРЕСА_1 загальною площею 1 174,0 кв. м на підставі рішення МВК № 334 від 10 грудня 1986 року зареєстровано; реєстровий № 181кн23 від 05 березня 1987 року».

Із виписки з рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 27 травня 1992 року № 186 «Про зміну цільового призначення житлового будинку, затвердження актів про технічний стан будинків, взяття на облік для купівлі квартир громадян та продаж квартир з фонду міської ради» вирішено продати ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 . Квартира складається із двох житлових кімнат, що становить 24/100 частин будинку. Будинок двохповерховий, цегляний, чотирьохквартирний. Закріпити за будинком земельну ділянку площею 1 174 кв. м для спільного користування мешканцями будинку.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 15 червня 1992 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № Д-927, ОСОБА_6 купила у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_3 . Квартира складається із двох житлових кімнат, що становить 24/100 частин будинку. Будинок двохповерховий, цегляний, розташований на земельній ділянці, площею 1 174 кв. м для спільного користування мешканцями будинку.

Згідно з договором дарування квартири, посвідченим 14 лютого 2004 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу, ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_4 з належними господарськими будівлями та спорудами: 1/3 частина сараю, 1/4 частина вбиральні, що за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 25 лютого 2004 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 вересня 2004 року Бюро по приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у рівних частках. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 05 серпня 2004 року № 12604 та 05 листопада 2004 року зареєстровано право власності.

Відповідно до договору дарування 1/2 частини квартири, посвідченого 24 травня 2005 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г. М., ОСОБА_8 набув у власність 1/2 частки квартири АДРЕСА_6 та 21 червня 2005 року зареєстровано право власності на 1/2 частки квартири.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 01 квітня 2019 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Обідняк І. В., ОСОБА_7 набула у власність квартиру АДРЕСА_7 . Право власності ОСОБА_7 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 22 квітня 1992 року, будинок складається із: житлового будинку літ. «А» загальною площею 303,5 кв. м, житловою площею 136,8 кв. м; господарських будівель та споруд: гараж літ. «Б»; сараїв літ. «В», «Г» та «Д»; вбиральні літ. «У». У графі «експлікація земельної ділянки» вказано, що «по докум. відповідно норми» - 1 174 кв. м; щодо фактичного користування відсутні будь-які відомості.

Рішенням Коломийської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 3123-38/2018, вирішено надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель міської ради.

Висновком відділу архітектури та містобудування Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 06 листопада 2018 року № 316/16-22 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва індивідуальних гаражів, розроблений ТзОВ «Західзем».

У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 наявні: акти встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до яких претензій при встановленні меж землекористування власниками/користувачами суміжних земельних ділянок не заявлено. Акти погодив представник суміжних землекористувачів - ОСББ «Топаз-3» в особі Бортейчука В. В. Відповідно до пояснювальної записки проекту землеустрою, земельна ділянка, яка відводиться у власність для будівництва індивідуальних гаражів, розташована на території Коломийської міської ради, площа ділянки згідно рішення становить - 0,0100 га, а відповідно зйомці - 0,0100 га та відповідно до статті 83 ЗК України є комунальною власністю. Земельна ділянка має багатокутну форму, на якій відсутня забудова.

15 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови м. Коломиї І. Слюзара із заявою про передачу йому відповідно до статті 81 ЗК України безоплатно у власність земельної ділянки площею 100 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 січня 2019 року № НВ-019, земельна ділянка площею 0,0100 га, призначена для будівництва індивідуальних гаражів, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання: для будівництва індивідуальних гаражів, розташована: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:005:0079; форма власності: інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; відомості про державну реєстрацію земельної ділянки: інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 26 жовтня 2018 року ТОВ «Західзем»; орган, який зареєстрував земельну ділянку - Міськрайонне управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області; дата державної реєстрації земельної ділянки - 11 січня 2019 року. Опис меж: від А до Б - територія ОСББ «Топаз-3», від Б до А - землі міської ради.

11 січня 2019 року Міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломиї ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відкрито Поземельну книгу щодо земельної ділянки з кадастровим номером 150050079.

Рішенням Коломийської міської ради від 21 лютого 2019 року № 3476-41/2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :15:005:0079, загальною площею 0,0100 га на АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель міської ради. На підставі вказаного рішення 27 лютого 2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Коломийської міської ради від 10 січня 2019 року № 3419-40/2019 ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель міської ради.

Висновком відділу архітектури та містобудування Коломийської міської ради від 04 лютого 2019 року № 33/02.4-27 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0100 га у АДРЕСА_1 .

У проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 наявні акти встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до яких претензій при встановленні меж землекористування власниками/користувачами суміжних земельних ділянок не заявлено. Акти погодив представник суміжних землекористувачів - ОСББ «Топаз-3» в особі Бортейчука В. В. Відповідно до пояснювальної записки проекту землеустрою, земельна ділянка, яка відводиться у власність для будівництва індивідуальних гаражів розташована на території Коломийської міської ради, площа ділянки згідно рішення становить - 0,0100 га, а відповідно зйомці - 0,0100 га та відповідно до статті 83 ЗК України є комунальною власністю. Земельна ділянка має багатокутну форму, на якій відсутня забудова.

22 березня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до міського голови м. Коломиї І. Слюзара із заявою щодо передачі їй безоплатно у власність земельної ділянки площею 100 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів.

Рішенням Коломийської міської ради від 25 квітня 2019 року № 3674-44/2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та вирішено надати у власність ОСОБА_4 земельну ділянку (кадастровий номер :15:005:0082) загальною площею 0,0100 га на АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів за рахунок земель міської ради).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 березня 2019 року № НВ-019, земельна ділянка площею 0,0100 га, цільове призначення - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання: землі запасу, розташована: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:005:0082; форма власності: інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; відомості про державну реєстрацію земельної ділянки: інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 23 січня 2019 року ТОВ «Західзем»; орган, який зареєстрував земельну ділянку - Міськрайонне управління у Коломийському районі та м. Коломиї ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області; дата державної реєстрації земельної ділянки - 20 березня 2019 року. Опис меж: від А до Б - територія ОСББ «Топаз-3», від Б до В - землі міської ради, від В до А - вул. С. Палія.

20 березня 2019 року Міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломиї ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відкрито Поземельну книгу щодо земельної ділянки з кадастровим номером 150050082.

Рішенням № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 05 червня 2019 року, державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Коломийському районі та в м. Коломиї ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області відмовлено ОСОБА_6 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, в зв`язку з: невідповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: в розробленій технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відсутні документи, які передбачені статтею 55 Закону України «Про землеустрій»; відсутні довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки у межах норми безоплатної приватизації; копії документів не завірені належним чином; невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документа; перетин ділянок з ділянкою :15:005:0079, площа співпадає на 9,3503% (виконавець ТОВ «Західзем»); перетин ділянок з ділянкою :15:005:0082, площа співпадає на 8,0334 % (виконавець ТОВ «Західзем»); подання заявником документів не в повному обсязі.

Із договору дарування земельної ділянки, посвідченого 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Базюк Т. В., встановлено, що ОСОБА_2 подарував брату ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею (розміром) 0,01 га, кадастровий номер :15:005:0079, призначену для будівництва індивідуальних гаражів, що розташована у АДРЕСА_1 . Право власності на вказану земельну ділянку на підставі цього договору зареєстровано за ОСОБА_3 на праві приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору дарування, посвідченого 24 листопада 2021 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Обідняк І. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1534, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,01 га, кадастровий номер :15:005:0082, призначену для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована у АДРЕСА_1 . Право власності на вказану земельну ділянку на підставі цього договору зареєстровано за ОСОБА_5 на праві приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з висновком судового експерта № СЕ-19/109-22/8252-ЗТ, складеним 10 квітня 2023 року за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, земельна ділянка з кадастровим номером :15:005:0079 накладається на межі фактичного користування земельної ділянки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площа накладення - 0,01 га; земельна ділянка з кадастровим номером :15:005:0082 накладається на межі фактичного користування земельної ділянки вказаного домоволодіння, площа накладення - 0,01 га.

Відповідно до висновку судового експерта № СЕ-19/109-23/7989-ЗТ, складеного 09 травня 2024 року за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, гараж, що є об`єктом дослідження, розташований у межах земельної ділянки з кадастровим номером :15:005:0082.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Штендера М. В. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 42 ЗК України в редакції, чинній на час набуття позивачем у власність квартири, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Згідно із частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначають специфіку визначення правового статусу земельних ділянок, їх формування в залежності від часу виникнення прав на них, особливості оформлення та визнання прав на них.

Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок (пункт 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Виходячи із зазначених норм, з метою підтримання належного порядку у сфері земельних відносин, законодавець передбачив реєстрацію як земельних ділянок, так і прав на них, їх обтяжень, шляхом реалізації відповідного права, тобто земельні ділянки - прибудинкові території, які надані, зокрема, у користування мешканцям багатоповерхових житлових будинків і які здійснюють таке користування, у своїх же інтересах повинні бути зацікавлені в оформленні цих земельних ділянок у визначеному законодавством порядку та здійснити реєстрацію прав на ці земельні ділянки у визначений законодавством спосіб, у ході здійснення такого оформлення можливо визначити межі та конфігурацію цієї земельної ділянки (див. постанову Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 361/4307/16 (провадження № 61-16367св24)).

На генеральному плані (схемі), складеному після ухвалення рішення виконкому Коломийської міської ради від 10 грудня 1986 року № 334, схематично зображено земельну ділянку у АДРЕСА_2 , площею 1 174 кв. м; копія земельної ділянки проведена станом на 1987 рік; у графі «користувач» відсутні будь-які відомості, а також міститься відмітка (штамп) від 19 березня 2019 року «земельна ділянка АДРЕСА_1 загальною площею 1 174,0 кв. м на підставі рішення МВК № 334 від 10 грудня 1986 року зареєстровано; реєстровий № 181кн23 від 05 березня 1987 року».

Відповідно до технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 22 квітня 1992 року, будинок складається із: житлового будинку літ. «А» загальною площею 303,5 кв. м, житловою площею 136,8 кв. м; господарських будівель та споруд: гараж літ. «Б»; сараїв літ. «В», «Г» та «Д»; вбиральні літ. «У». У графі «експлікація земельної ділянки» вказано, що «по докум. відповідно норми» - 1 174 кв. м; щодо фактичного користування будь-які відомості відсутні.

Із рішення державного реєстратора від 05 червня 2019 року, яким відмовлено ОСОБА_6 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, вбачається відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей, зокрема щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка обслуговує будинок позивача.

Отже, доказів того, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 сформована і має визначені межі, а площа та інформація про неї внесена до Державного земельного кадастру, немає.

Виходячи із наведених норм законодавства, яке змінилося з часу виділення земельної ділянки для обслуговування та експлуатації багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що позивачка та інші мешканці цього будинку (треті особи), вважаючи земельні ділянки, передані у власність відповідачам та на якій розміщений спірний гараж, частиною прибудинкової території вказаного вище будинку, будь-яких дій відповідно до вимог чинного законодавства не вчинили, будь-яких прав на спірні земельні ділянки до передачі їх у власність відповідачів не заявляли, будь-якої державної реєстрації прав на земельну ділянку не здійснили.

Оформлення права користування земельною ділянкою чи права спільної власності на неї відповідно до правил, встановлених законом, є елементом практичної реалізації відповідного права, що законодавством покладено саме на осіб, які зацікавлені в такому праві.

Будь-яких доказів того, що розташований на спірній земельній ділянці гараж є належною до цього будинку будівлею, призначений для задоволення потреб позивачки чи усіх співвласників цього будинку, ОСОБА_1 суду не надала.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Виходячи із наведеного, земельна ділянка прибудинкової території будинку, розташована у АДРЕСА_1 , не сформована, встановити її межі та конфігурацію неможливо, речове право на неї співвласниками цього будинку не зареєстровано.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 не довела належним чином межі прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , а також не довела той факт, що до складу переданих у власність відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 земельних ділянок, кадастрові номери: :15:005:0079, :15:005:0082, увійшла частина прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку у АДРЕСА_1 .

Позивачка, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішень про передачу земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , посилаючись на порушення своїх прав, як користувача земельної ділянки, яка обслуговує багатоквартирний будинок, не довела, яким чином передача у власність відповідачам земельних ділянок з кадастровими номерами: :15:005:0079, :15:005:0082, перешкоджає їй користуватися зазначеним нерухомим майном, що є її процесуальним обов`язком у силу вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суди мали врахувати висновки судової земельної технічної експертизи та встановити, на яку частину земельної ділянки відбулося накладення, для правильного вирішення спору у цій справі правового значення не мають.

Оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не сформована і не має визначеної межі, а площа та інформація про неї до Державного земельного кадастру не внесена, оцінка доводів касаційної скарги представника ОСОБА_1 про неврахування судами попередніх інстанцій під час вирішення спору положень статей 116, 118, 346, 349 ЦК України, на увагу не заслуговують.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним заявником у касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги, які частково збігаються з доводами апеляційної скарги та правильно спростовані судом апеляційної інстанції, також не можуть бути підставами для скасування судових рішень суду апеляційної інстанції, оскільки ці доводи не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Штендера Миколи Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк