У х в а л а

2 квітня 2026 року

м. Київ

Справа № 677/209/23

Провадження № 61-12540ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна (далі - адвокат),

на постанову Хмельницького апеляційного суду від 9 вересня 2025 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - позивач) до скаржника за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 (далі - боржник), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - майнова поручителька) - про звернення стягнення на предмет іпотеки та

в с т а н о в и в :

1. За змістом судових рішень у цій справі, оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень 7 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив у рахунок погашення 59 312,28 доларів США боргу за кредитним договором № 07-962/35-632-21 від 24 грудня 2007 року (далі - кредитний договір) звернути стягнення шляхом проведення прилюдних торгів на предмет іпотеки за укладеним того ж дня іпотечним договором - на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (далі - домоволодіння).

2. 5 червня 2025 року Красилівський районний суд Хмельницької області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував так:

- позивач не довів наявність грошового зобов`язання (заборгованості) боржника перед банківською установою за кредитним договором № 07-962/35-632-21;

- скаржник набув право власності на зазначене нерухоме майно як добросовісний набувач. При вчиненні правочину він керувався відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у яких на момент реєстрації права власності за скаржником не було даних про обтяження домоволодіння;

- позивач у встановленому законом порядку не оспорював договори купівлі-продажу домоволодіння (серія ВРР № 483134) та земельної ділянки (серія ВРР № 483135) від 20 березня 2012 року, які майнова поручителька уклала зі скаржником. Також не оскаржив іпотечний договір від 30 травня 2012 року, який скаржник уклав із ОСОБА_3 ;

- запис про іпотеку не відновлюється з моменту вчинення первинного; державний реєстратор повторно вносить відомості виключно за наявності передбачених законом підстав.

3. 9 вересня 2025 року Хмельницький апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про часткове задоволення позову: звернув стягнення на домоволодіння як предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у рахунок погашення 24 697,72 доларів США боргу за кредитним договором № 07-962/35-632-21. Мотивував так:

- нарахування процентів припинилося 12 серпня 2010 року внаслідок пред`явлення вимоги про дострокове стягнення боргу. З урахуванням здійснених оплат залишок боргу за кредитом становить 24 697,72 доларів США, у рахунок яких можна законно звернути стягнення на предмет іпотеки. Суд першої інстанції допустив процесуальну помилку, не оцінивши ці розрахунки, що зумовило необґрунтовану відмову в позові;

- пріоритет іпотекодержателя на задоволення його вимог коштом заставного майна виникає з моменту державної реєстрації іпотеки та має перевагу над правами чи вимогами інших осіб, зареєстрованими пізніше. За наявності кількох претендентів на нерухомість їхні вимоги задовольняються у суворій черговості, що визначається датою та часом внесення відповідного запису до державного реєстру;

- чинність іпотеки не залежить від наявності чи відсутності відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки іпотека є похідною від основного зобов`язання. З огляду на те, що заборгованість не була погашена, а право вимоги іпотекодержателя залишалося чинним, обтяження майна іпотекою фактично тривало протягом усього періоду, навіть у разі безпідставного скасування запису про неї. Відновлення запису в реєстрі лише підтверджує пріоритет уже існуючого права, а не створює його заново;

- скаржник, ОСОБА_3 , майнова поручителька і боржник є близькими родичами. Суд з`ясував, що скаржнику було відомо про укладення майновою поручителькою іпотечного договору для забезпечення виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Оцінивши спірні правовідносини, проявивши розумну обачність, скаржник мав знати про обтяження іпотекою придбаного нерухомого майна. Крім того, майнова поручителька і скаржник уклали договір купівлі-продажу домоволодіння 20 березня 2012 року, тобто після того, як 13 березня 2012 року Апеляційний суд Хмельницької області скасував рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2011 року про припинення іпотеки. Отже, незважаючи на те, що на момент укладення скаржником 20 березня 2012 року договору купівлі-продажу домоволодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні дані про іпотеку, скаржник повинен був мати обґрунтовані сумніви щодо існування прав чи обтяжень на це майно. Тому його дії щодо придбання майна та передання в наступну іпотеку є недобросовісними.

4. 8 жовтня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 30865/0/220-25 від 9 жовтня 2025 року), у якій просить скасувати зазначену постанову та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Мотивувала так:

- банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції протягом операційного дня та є підтвердженням їхнього виконання. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами боргу за кредитним договором (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18);

- відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне. До загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17);

- добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункт 46.2)). Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункті 38)).

- скаржник набув статус добросовісного набувача, оскільки на момент укладення договорів купівлі-продажу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які відомості про наявність обтяжень чи заборон. Попередній запис про іпотеку на той час був вилучений (скасований), що давало покупцеві об`єктивні підстави покладатися на принцип публічної достовірності реєстру та вважати майно вільним від претензій третіх осіб. Тобто у момент укладення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки під ним не існувало ніяких обтяжень на це майно;

- на момент укладення договорів купівлі-продажу рішення Красилівського районного суду Хмельницької області було фактично виконане: з об`єкта нерухомого майна зняли заборону відчуження, а також вилучили всі інші обмеження та обтяження. Після скасування зазначеного рішення апеляційним судом жоден із учасників спірних правовідносин не звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду першої інстанції;

- позивач належно не обґрунтував і не довів розмір та стан заборгованості за основним зобов`язанням. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що іпотека, на підставі якої заявлена вимога про звернення стягнення на домоволодіння, була зареєстрована раніше, ніж іпотека, що забезпечує виконання зобов`язання за договором позики від 8 серпня 2011 року.

5. 6 лютого 2026 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив десятиденний строк для усунення її недоліків із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржник мав надати докази надсилання майновій поручительці та ОСОБА_3 копії касаційної скарги з усіма доданими до неї матеріалами та доплатити 3 565,37 грн судового збору.

6. 17 лютого 2026 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» заяву про усунення визначених в ухвалі Верховного Суду від 6 лютого 2026 року недоліків касаційної скарги. Згідно з тією заявою скаржник усунув недоліки.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбаченої у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження.

9. 12 березня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передання справи № 910/20182/23 (911/1606/20) на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність уточнення висновку, який викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 і від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, зокрема, про те, чи за відсутності запису про іпотеку в державному реєстрі на момент відчуження спірного майна та набуття його наступними набувачами останні набули право власності вільним від незареєстрованих обтяжень, а тому право іпотеки не може бути реалізоване щодо такого майна. Ключові питання тієї справи стосуються:

(1) значення поняття добросовісного набувача у статтях 387-388 ЦК України під час вирішення спорів щодо існування та реалізації іпотеки як забезпечувального речового обтяження;

(2) юридичних наслідків переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи у випадку відсутності на момент такого переходу запису про іпотеку у державному реєстрі;

(3) можливості реалізації прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки у ситуації, коли запис про іпотеку був припинений або відсутній у державному реєстрі, однак іпотека не припинена на підставах, визначених законом.

10. 8 квітня 2026 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, згідно з якою прийняла та призначила до розгляду справу № 910/20182/23 (911/1606/20).

11. Колегія суддів вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника слід зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20182/23 (911/1606/20).

12. У випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі (пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України).

13. Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку (пункт 14 частини першої статті 253 ЦПК України).

14. З огляду на вказане колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 677/209/23 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20182/23 (911/1606/20).

Керуючись статтями: 252, 253, 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 9 вересня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про звернення стягнення на предмет іпотеки.

2. Витребувати з Красилівського районного суду Хмельницької області цивільну справу № 677/209/23.

3. Зупинити касаційне провадження у справі № 677/209/23 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20182/23 (911/1606/20).

4. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко