печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1048/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Суддя Печерського районного суду міста Києва Хайнацький Є.С., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду на дії/бездіяльність органу примусового виконання під час виконання рішення у цивільній справі № 757/1048/22-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Перевіривши скаргу ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 447-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У поданій до суду скарзі скаржник посилається на незаконність відкриття виконавчого провадження, обґрунтовуючи свої вимоги відсутністю судового рішення на момент його відкриття та зазначаючи про наявність рішення Печерського районного суду від 08.10.2025 року у справі № 757/1048/22-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Разом з тим, з доданих до скарги матеріалів вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса від 2021 року, а не на підставі судового рішення, на яке посилається скаржник. Таким чином, доводи скаржника є суперечливими та не узгоджуються з наданими доказами.

Крім того, скаржником не зазначено, дії чи бездіяльність якого саме державного виконавця, органу державної виконавчої служби або приватного виконавця оскаржуються, не наведено його даних та реквізитів відповідного виконавчого провадження, що унеможливлює визначення належного суб`єкта оскарження.

Також зі змісту скарги неможливо встановити, які саме рішення, дії чи бездіяльність виконавця підлягають оскарженню, у чому саме полягає їх незаконність та які права скаржника порушено.

Крім того, ч. 1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зазначена норма свідчить, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України може бути подана стороною виконавчого провадження лише в разі, якщо оскаржувані рішення, дія або бездіяльність вчинені виконавцем під час виконання судового рішення, ухваленого судом за нормами ЦПК України.

У інших випадках дії, бездіяльність, рішення суб`єкта владних повноважень можуть бути оскаржені в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Подана скаржником скарга не містить реквізитів виконавчого документа, зокрема, вид документа та найменування органу, що його видав, а також змісту оскаржуваних дій чи бездіяльності виконавця та обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на зазначене, враховуючи, що скаржник не вказав виконавчого документа, щодо виконання якого оскаржуються дії чи бездіяльність виконавця, зокрема, відповідного виконавчого листа для примусового виконання судового рішення, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, чи рішення іншого органу (посадової особи), суд позбавлений можливості встановити, у порядку якого судочинства - цивільного чи адміністративного підлягає розгляду подана скаржником скарга.

При цьому, до скарги долучено постанови Приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича від 21.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, від 19.12.2023 року про закінчення вказаного виконавчого провадження, від 19.12.2023 року про зняття арешту рахунків у вказаному виконавчому провадженні. Як вбачається з вказаних документів виконавче провадження № НОМЕР_1 було відкрите на підставі виконавчого напису № 240107, виданого 26.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором.

Отже, враховуючи викладене, неможливо встановити конкретного виконавчого документу, щодо виконання якого скаржник оскаржує дії чи бездіяльність виконавця.

ЦПК України не передбачено можливості залишення без руху скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За приписами ч. 1, п.п. 2, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Проте, скаржником не зазначено учасників справи, зокрема, відповідного державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, дії чи бездіяльність якого оскаржуються; повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс; виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; змісту оскаржуваних дій чи бездіяльності виконавця. Також, до скарги не додано її копії та копії документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, скаржником не вказано та не долучено виконавчого документу, щодо виконання якого оскаржуються дії чи бездіяльність виконавця, зокрема, відповідного виконавчого листа для примусового виконання судового рішення, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, чи рішення іншого органу (посадової особи).

При цьому суд наголошує, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом; скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. У інших випадках дії, бездіяльність, рішення виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За положеннями ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним залишити скаргу на дії/бездіяльність органу примусового виконання без руху для приведення скарги у відповідність до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 175, 177, 185, 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, скарга буде вважатись неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ