КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 квітня 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/3386/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі: представника позивача - адвоката Дорофеєва Д. А.,

представника відповідача - адвоката Андрощука Ю. П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Андрощука Юрія Петровича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Якимець О. І.

від 19 серпня 2025 року

та на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Якимець О. І.

від 15 вересня 2025 року

у цивільній справі № 758/12104/22 Подільського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малахов Максим Сергійович

про визнання договорів довічного утримання недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває зазначена справа.

Разом із апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про призначення у справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. Клопотання мотивоване тим, що висновок первинної експертизи № 1750 від 17.12.2024 є необґрунтованим, неповним та таким, що прямо суперечить іншим матеріалам справи. Апелянт вказує, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено аналогічне клопотання від 14.07.2025, чим обмежено право сторони на доведення своїх заперечень належними засобами доказування.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно зі ст. 113 ЦПК України та п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз (наказ МЮУ № 53/5), повторною є експертиза, яка призначається, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, що доручається іншому експертові (експертам).

Як вбачається з матеріалів справи, висновок судово-психіатричної експертизи № 1750 від 17.12.2024 містить категоричне твердження про неспроможність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на лютий та липень 2017 року.

Проте, колегія суддів вбачає наявність істотних неузгодженостей у вказаному висновку. Зокрема, експертами ототожнення відсутності медичних відомостей про спостереження підекспертної у 2014-2017 рр. із відсутністю позитивної динаміки її стану. Такий висновок підхід суперечить презумпції психічного здоров`я, закріпленій ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», має характер припущення, оскільки відсутність записів про звернення до психіатра протягом трьох років з однаковою ймовірністю може свідчити як про стабілізацію стану та ремісію, так і про відсутність потреби у спеціалізованій допомозі, що не було враховано комісією експертів.

Крім того, висновок експертів вступає у пряме протиріччя з фактичними даними, що містяться в медичній документації, а саме - записом у медичній карті від 22.02.2017 та консультативним висновком лікаря-психіатра ОСОБА_4 від 23.02.2017 (за чотири дні до укладення першого оспорюваного договору), згідно з якими у ОСОБА_3 психічних розладів не виявлено, а стан її здоров`я характеризувався як компенсований, що дозволило рекомендувати зняття особи з диспансерного обліку. Первинна експертиза не надала належної наукової оцінки цим документам, обмежившись формальним твердженням про їх «взаємовиключність» із попереднім анамнезом.

Враховуючи, що сторона відповідача заявляла клопотання про призначення повторної експертизи у суді першої інстанції, проте у його задоволенні було необґрунтовано відмовлено, колегія суддів на підставі ст. 367 ЦПК України вважає за необхідне усунути вказані недоліки дослідження доказів на стадії апеляційного розгляду.

Щодо переліку питань, поставлених на вирішення експертів, колегія суддів зазначає наступне. Апелянтом у клопотанні запропоновано вісім питань, однак суд вважає за доцільне визначити лише одне узагальнююче питання: «Чи перебувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент укладення договорів довічного утримання від 27.02.2017 та від 28.07.2017 у стані психічного розладу, що могло впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?».

Запропоновані скаржником питання за номерами 2, 3 та 4 за своїм змістом повністю поглинаються першим питанням, оскільки здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними вже передбачає аналіз наявності психічних захворювань, розуміння правових наслідків та добровільності волевиявлення. Питання під номерами 5, 6 та 7 стосуються методології дослідження та оцінки повноти медичної документації, що згідно з положеннями ст. 102 ЦПК України та відповідних інструкцій має бути відображено експертами безпосередньо у дослідницькій частині висновку як опис процесу проведення експертизи. Окреме винесення таких технічних аспектів у резолютивну частину ухвали не сприятиме встановленню фактичних обставин справи та ускладнить предмет дослідження. Щодо восьмого питання про оцінку обґрунтованості попереднього висновку № 1750, колегія суддів наголошує, що згідно зі ст. 89 та ст. 110 ЦПК України, оцінка доказів, у тому числі й висновків експертів, належить до виключної компетенції суду. Надання експертами правової оцінки іншим доказам чи висновкам попередніх експертиз є неприпустимим, оскільки це виходить за межі їхніх спеціальних знань у сфері медицини.

Щодо вибору експертної установи, колегія суддів вважає за доцільне призначити проведення експертизи фахівцям Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (смт Глеваха). Даний заклад є спеціалізованою державною установою високого рівня акредитації, лікарі якої мають необхідну кваліфікацію для проведення складних комісійних посмертних експертиз та вирішення виявлених у справі суперечностей.

Витрати на проведення експертизи на даній стадій покладаються на особу за клопотанням якої призначається експертиза - відповідачку ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 103, 105, 113, 252, 367, 381 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката Андрощука Юрія Петровича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Призначити у справі № 758/12104/22 повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

Чи перебувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент укладення договорів довічного утримання від 27.02.2017 та від 28.07.2017 у стані психічного розладу, що могло впливати на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (08631, Київська обл., смт Глеваха, вул. Вокзальна, 8).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст. ст. 384, 385 КК України.

Надати в розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 758/12104/22

Витрати за проведення експертизи покласти на відповідачку - ОСОБА_1 .

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі в касаційному порядку шляхом подання касаційного скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складений 13 квітня 2026 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов