Єдиний унікальний номер 599/483/26
Номер провадження 2-с/599/2/2026
У Х В А Л А

іменем України

"14" квітня 2026 р. суддя Зборівського районного суду Тернопільської області Чорна В.Г., розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Жеребецької І.О. про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2026 року суддею Зборівського районного суду Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 17859,22 грн (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 22 копійки) боргу за спожитий природній газ та 332,80 грн (триста тридцять дві гривні вісімдесят копійок) судового збору.

14 квітня 2026 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Жеребецьку І.О. звернувся до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу. Подану заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу і надавачем послуг ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» йому присвоєно, як споживачу EIC - код 56XM31G54403290 F та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до інформації по особовому рахунку у заявника ОСОБА_1 відсутня заборгованість за спожитий природний газ станом на березень 2026 року. Згідно отриманої інформації, за аналогічною адресою: АДРЕСА_1 облікується споживач ОСОБА_2 , хоча такий споживач та його сім`я володіють житловою квартирою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «Зборівське бюро технічної інвентаризації» за № 21 від 07 квітня 2026 року. У квитанції на оплату газопостачання ОСОБА_2 вказано ЕIC - код 56XM31G544032080 та особовий рахунок № НОМЕР_2 . Таким чином, має місце реєстрації стягувачем двох різних споживачів за однією адресою, однак з різними особовими рахунками та різними EIC кодами. Враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_1 не має будь-якої заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», просили скасувати судовий наказ та стягнути понесені ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 332, 80 грн судового збору за подання заяви про скасування судового наказу та витрати на правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу, вважаю, що підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, не вбачається, а тому заяву про скасування судового наказу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Заява відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, тому її необхідно прийняти до розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до розписки судовий наказ отримано 03 квітня 2026 року.

Заявник подав до суду заяву про скасування судового наказу 14 квітня 2026 року безпосередньо до канцелярії суду.

Таким чином заявником дотримано строки для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Як вбачається з судового наказу виданого суддею Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2026 року №599/483/26 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ яким, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 17859,22 грн (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 22 копійки) боргу за спожитий природній газ та 332,80 грн (триста тридцять дві гривні вісімдесят копійок) судового збору.

Згідно довідки КП «Зборівське бюро технічної інвентаризації» надали відповідь за № 21 від 07 квітня 2026 року про приналежність нерухомого майна по АДРЕСА_3 : житлової квартири АДРЕСА_4 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; житлової квартири АДРЕСА_5 належить ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 (сьогодні ціла частка квартири належить ОСОБА_1 )

Відповідно до витягу із сайту «Комунальні послуги» за адресою АДРЕСА_1 , заборгованість перед ТОВ «ТК «Нафтогаз України» по о/р НОМЕР_3 становить 17859,22 грн, однак споживачем послуг вказано ОСОБА_8 .

Таким чином, виходячи з того, що існує спір щодо особи боржника, а наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, отже, судовий наказ про стягнення заборгованості підлягає скасуванню, що в свою чергу дасть можливість боржнику більш повно реалізувати свої права як відповідача в позовному провадженні.

Що стосується вимог про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом положень статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено наказне судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин третьої та восьмої статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин першої та другої статті 141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи в позовному провадженні. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

В той же час саме по собі звернення стягувача із заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

При розгляді вказаної заяви враховую правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, яка полягає в тому, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження.

З огляду на викладене, вважаю, що вимога про відшкодування судових витрат подана одночасно із заявою про скасування судового наказу не підлягає задоволенню, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування судових витрат.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи частини другої статті 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Як зазначено судом вище, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. При цьому, питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями частини другої статті 160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

При цьому боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження. З огляду на викладене, подана заява про скасування судового наказу прийнята до провадження, на час її розгляду також відсутні підстави для її повернення, відповідно заявлені вимоги про скасування судового наказу є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Згідно п.4-2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу становить 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет 2026 року» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3209 грн.

Заявник сплатив судовий збір у розмірі 166,40 грн, що підтверджується квитанцією від 14 квітня 2026 року №ТS205446 надавач послуг АТ КТБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Тому з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» слід стягнути судовий збір на користь заявника ОСОБА_1 в розмірі 166,40 грн.

Керуючись 19, 42, 137, 141, 160, 161, 170, 171 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , яка діє через свого представника адвоката Жеребецьку І. О. про скасування судового наказу від 01 квітня 2026 у справі № 599/483/26 задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2026 у цивільній справі №599/483/26, провадження №2-н/599/9/2026 виданий за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу 17859,22 грн (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 22 копійки) боргу за спожитий природній газ та 332,80 грн (триста тридцять дві гривні вісімдесят копійок) судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» юридична адреса: 04116, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 166,40 грн (сто шістдесят шість гривень сорок копійок).

В решті заявлених вимог відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Роз`яснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Копію даної ухвали сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Повний текст ухвали складено 14 квітня 2026 року.

Суддя Зборівського

районного суду В.Г.Чорна