Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
552/7533/25: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи окремого провадження; Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з них:.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 02.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 06.04.2026.
Дата набрання законної сили: 02.04.2026
Номер судового провадження: 61-3915ск26
УХВАЛА

02 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 552/7533/25

провадження № 61-3915ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гордієнко Наталія Віталіївна, на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, про визнання дружини членом сім`ї чоловіка, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків дружини з чоловіком ОСОБА_2 , станом на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати дружину ОСОБА_1 членом сім`ї її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на день його смерті.

Київський районний суд міста Полтави ухвалою від 11 вересня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі в порядку окремого провадження за заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, про визнання дружини членом сім`ї чоловіка.

Полтавський апеляційний суд постановою від 09 лютого 2026 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Гордієнко Н. В. залишив без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 11 вересня 2025 року залишив без змін.

24 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гордієнко Н. В., через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року в указаній справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності судових рішень.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частина п`ята статті 17 Конституції України).

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб виданого повторно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 квітня 1986 року уклали шлюб.

Згідно Акта розслідування групового нещасного випадку внаслідок ракетного обстрілу, що стався на території, закріпленій за військовою частиною НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 09 год 10 хв, ОСОБА_2 - помер.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2010 року у справі № 2-2475/10, яке набрало законної сили, шлюб, зареєстрований 13 лютого 1986 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 зазначена дружиною померлого ОСОБА_2 .

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30 липня 2025 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за іншою адресою, на звернення про виплату одноразової допомоги на сім`ю прийнято постанову про відмову у здійсненні страхових виплат/наданні соціальних послуг № 16001-84495556/ 16001-25-2 від 24 червня 2025 року. Зазначено , що у разі встановлення різних адрес зареєстрованого місця проживання, зокрема, дружини (чоловіка) та померлого потерпілого на дату настання нещасного випадку, територіальні органи Фонду можуть керуватися судовим рішенням щодо визначення кола осіб, що належать до складу сім`ї.

Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_2 , заявниці необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема, для призначення та виплати одноразової допомоги, як члену сім`ї відповідно до Закону України № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці з чоловіком ОСОБА_2 , заявниці необхідно для призначення та виплати одноразової допомоги, у зв`язку з чим у заявниці фактично виник спір із заінтересованою особою - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області з приводу виплати грошових коштів.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, урахувавши зміст заяви ОСОБА_1 , мету встановлення юридичного факту, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови заявниці у відкритті провадження у справі, оскільки наявний спір про право.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21; від 03 березня 2026 року у справі № 759/12913/24; від 16 січня 2018 року у справі № 640/10329/16; від 15 квітня 2020 року у справі 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18; від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20; від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19; від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 є необґрунтовані, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та дотримання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гордієнко Наталія Віталіївна, на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, про визнання дружини членом сім`ї чоловіка, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...