УХВАЛА

06 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 756/15438/24

провадження № 61-2027ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кухаренко Ольга Володимирівна, на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_1 , в якому просив: визнати недійсним договір дарування квартири від 04 липня 2024 року; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 липня 2024 року, а саме рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лігуна А. І. про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

У іншій частині заявлених вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року апеляційну скаргу адвоката Лисенко І. К., в інтересах ОСОБА_2 , задоволено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири, укладений 04 липня 2024 року між ОСОБА_2 (від імені якого діяла ОСОБА_3 ) та

ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лігуном А. І.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 04 липня 2024 року щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

18 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кухаренко О. В., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 липня 2025 року залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2026 року касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій необхідно зазначити пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав), і надання доказів надсилання виправленої касаційної скарги іншим учасникам справи.

Вимоги вказаної ухвали представник заявника виконала.

Відповідно до частини дев`ятої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалу про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє не пізніше ніж через двадцять днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма

статті 394 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника визначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених постановах Верховного Суду

від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 31 липня 2019 року у справі № 753/11963/15-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 552/856/18, від 14 грудня 2022 року у справі № 521/574/22, від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18.

Також представник заявника вказує, що суд апеляційної інстанції прийняв та поклав в основу рішення докази, які не були подані до суду першої інстанції без наявності поважних причин їх неподання; не забезпечив дотримання принципу змагальності сторін та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кухаренко Ольга Володимирівна, на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2026 року.

Витребувати з Оболонського районного суду міста Києва справу № 756/15438/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції

з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська