Єдиний унікальний номер 205/6685/18
Єдиний унікальний номер 205/6685/18
Провадження № 6/205/15/26
УХВАЛА

19 січня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за заявою АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Судовим наказом судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2018 року заяву задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за період з 11 червня 2016 року по 25 липня 2018 року за спожиту електричну енергію на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у сумі 160 611 грн. 50 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 18 523 грн. 15 коп., три відсотки річних у розмірі 5 674 грн. 75 коп., а разом 184 809 грн. 40 коп. Також стягнуто судовий збір у розмірі 176 грн. 20 коп.

На підставі ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, найменування Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було змінено на Новокодацький районний суд міста Дніпра.

02 січня 2026 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська таким, що не підлягає виконанню, яку зареєстровано судом 08 січня 2026 року.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що 31 січня 2019 року стягувачем було отримано судовий наказ та звернуто до виконання, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 59022069. Постановою приватного виконавця Макушева Є.П. від 25 червня 2021 року виконавче провадження було завершено та виконавчий документ повернуто стягувачеві. Строк пред`явлення до виконання виконавчого документу сплив 25 червня 2024 року, що свідчить про втрату стягувачем права на примусове виконання.

У судове засідання заявник не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив.

Заінтересована особа у судове засідання свого представника не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила.

Частиною 3 статті 432 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи та заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 09 жовтня 2018 року було видано судовий наказ № 205/6685/18, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 11 червня 2016 року по 25 липня 2018 року у розмірі 160 611 грн. 50 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 18 523 грн. 15 коп., три відсотки річних у розмірі 5 674 грн. 75 коп., а разом 184 809 грн. 40 коп. Також стягнуто судовий збір у розмірі 176 грн. 20 коп.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частинами 1 і 3 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 3 ст. 431 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/15-ц).

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені в цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок установити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що судовий наказ у справі був виданий помилково, або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку із припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Суд критично оцінює твердження заявника, що строк пред`явлення до виконання сплив, оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме ЗУ «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Сам по собі факт повернення судового наказу стягувачеві не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судовий наказ було видано 09 жовтня 2018 року, а не 31 січня 2019 року, як це зазначено заявником у заяві.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявності підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тому заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року № 205/6685/18 таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 260, ст. 271 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про визнання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року по цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: