УХВАЛА

08 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 303/3589/24

провадження № 61-4469ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойки Надії Михайлівни про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Стойки Н. М. (далі - приватний нотаріус Стойка Н. М.) про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Стойки Н. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32729720 від 05 грудня 2016 року про реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог, заявлених до приватного нотаріуса Стойки Н .М. відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму 1 211,20 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2026 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2025 року в частині задоволеної позовної вимоги та щодо розподілу судових витрат, скасовано та постановлено у справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову до АТ КБ «ПриватБанк» про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1 816,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

31 березня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2026 року (повний текст постанови виготовлено 13 березня 2026 року, касаційна скарга надійшла до суду 06 квітня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанцї.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць