Справа № 545/1601/26
Провадження № 2-о/545/94/26
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

13.04.2026 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Любчик О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Гайтота І.М. звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Проаналізувавши зміст заяви з додатками, суддя дійшов висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За вимогами частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106-о), затвердженої Наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я або ФОП видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я або місці провадження медичної практики ФОП. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. У разі поховання померлого закладом охорони здоров`я або ФОП - останній обов`язково заповнює лікарське свідоцтво про смерть і передає його в органи реєстрації актів цивільного стану не пізніше трьох діб з дня смерті. Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

Як зазначено у п. 2.2.-2.5. розділу 2 Вказаної Інструкції лоікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

У разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину.

Забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті.

Патологоанатом, як правило, видає лікарське свідоцтво про смерть на підставі розтину трупів.

Крім того, враховуючи, що заявник стверджує про поховання ОСОБА_2 , проте матеріали не містять даних про місце його поховання, ким воно здійснено та коли. Відсутні також і фото з місця поховання.

Більше того, не зазначено і на якій підставі та ким надано дозвіл на поховання ОСОБА_2 без наявності лікарського свідоцтва про смерть, зазначеного вище.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 238 КПК України, після огляду труп підлягає обов`язковому направленню для проведення судово-медичної експертизи для встановлення причини смерті. Труп підлягає видачі лише з письмового дозволу прокурора і тільки після проведення судово-медичної експертизи та встановлення причини смерті.

Статтею 239 КПК України визначено порядок огляду трупа, пов`язаний з ексгумацією, яка проводиться для впізнання або судово-медичної експертизи трупа (наприклад, для встановлення причин смерті), що є підставою для видачі лікарсько свідоцтва про смерть.

Отже, якщо поховання ОСОБА_2 відбулось без наявності відповідних дозвільних документів, то заявник повинен зазначити про неможливість отримати лікарське свідоцтво про смерть, у тому числі шляхом проведення ексгумації похованого тіла та проведення судово-медичної експертизи.

З доданих до заяви матеріалів справи не вбачається, що труп ОСОБА_2 похований у певний час та місці, за дозволом компетентних органів (а не самовільно), а також неможливість заявником (або близькими родичами померлого) отримати лікарське свідоцтво про причину смерті у вищенаведений спосіб.

Також, як вбачається з платіжної квитанції, заявником сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., який не відповідає розміру, визначений Законом України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».

Згідно з п.п. 1.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою: 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2026 року встановлений в розмірі 3328 гривні.

Судовий збір за подання даної заяви становитиме 3328х0,2=665,60 грн.

Отже, сума недоплаченого судового збору становить 60 грн., яку заявнику необхідно сплатити за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Полт.обл/Полтавськ р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача UA0016395, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або РНОКПП для фізичних осіб, судовий збір за позовом, Полтавський районний суд Полтавської області) та надати до суду оригінал квитанції про сплату вказаного судового збору.

Відповідно до ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За викладених обставин, суддя дійшов висновку про залишення заяви без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків десять днів з моменту отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 294 ЦПК України,

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків десять днів з моменту отримання копії ухвали.

Попередити заявника, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки заява буде вважатись неподаною та повернута заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду в частині визначення судового збору, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Любчик