Провадження 2/522/2174/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

30 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

06.03.2025 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява.

Відповідно до уточненого позову позивач обґрунтовує позов тим, що у період з 29.12.2022 по 12.07.2024 він перебував у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, під час якого сторонами на засадах спільної сумісної власності було набуто нерухоме та рухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру площею 37,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль Mitsubishi ASX. Оскільки згоди щодо добровільного поділу майна не досягнуто, а спільне користування об`єктами є неможливим через припинення шлюбних відносин, виїзд Відповідача за межі України разом із транспортним засобом та її спроби відчужити авто без згоди іншого співвласника, Позивач, керуючись статтями 69-71 СК України та статтями 364, 365 ЦК України, просить суд здійснити поділ майна шляхом припинення права Відповідача на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації. Враховуючи статус Позивача як військовослужбовця та учасника бойових дій, відсутність у нього іншого житла, а також неподільність квартири, він просить визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості в цілому, провівши залік вартості належної йому 1/2 частки автомобіля в рахунок виплати компенсації за частку Відповідача у квартирі, що за розрахунком становить 295 998 грн.

27.03.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.03.2026 року вирішено витребувати з Адміністрації Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.03.2025 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Відповідно до наданої заяви позивач вказує, що 10.05.2023 подружжям на праві спільної сумісної власності придбно автомобіль Mitsubishi ASX JMBXJGA6 WBZ443306 за п`ять тисяч дев`ятсот євро, що еквівалентно 257 830 грн., який було оформлено на ім`я відповідача. Крім того, відповідач без погодження з позивачем, виїхала на автомобілі Mitsubishi ASX НОМЕР_1 за межі України, та намагалася його продати без відома позивача. До того як вивезти автомобіль, відповідач здійснила пошкодження автомобіля. Враховуючи вищевикладене, позивач має обґрунтовану підозру в тому, що відповідач має намір позбутися автомобіля Mitsubishi ASX JMBXJGA6 НОМЕР_2 . Здійснення цього наміру може зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 31.03.2025 року вирішено в задоволенні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

14.05.2025 року від відповідача по справі надійшла зустрічна позовна заява. Відповідно до зустрічної позовної заяви

Позивач за зустрічним позовом обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони у справі перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з грудня 2021 року, що підтверджується фактом спільного проживання, ведення спільного господарства, наявністю спільного бюджету та здійсненням спільних витрат як на території України, так і за кордоном. На підставі ст. 74 Сімейного кодексу України, майно, набуте сторонами за час спільного проживання однією сім`єю, належить їм на праві спільної сумісної власності. Зокрема, у цей період за спільні кошти було придбано автомобіль NISSAN PATHFINDER, садовий будинок та дві земельні ділянки в Одеській області, які були оформлені на ім`я ОСОБА_1 , проте є об`єктами спільного майна. Окрім того, Позивач за зустрічним позовом заперечує проти вимог первісного позову щодо виплати грошової компенсації за частку у квартирі, посилаючись на положення ст. 71 СК України, оскільки не надавала згоди на таку компенсацію, а первісним позивачем не було внесено відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Позивач за зустрічним позовом також наполягає на визнанні автомобіля Mitsubishi ASX її особистою власністю, оскільки він був придбаний за кредитні кошти, зобов`язання за якими вона виконує самостійно за погодженням з іноземною кредитною установою. Враховуючи викладене, Позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у визначений період. А також:

Визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки NISSAN PATHFINDER, ідентифікаційний номер (E): НОМЕР_3 , випуску 2006 року, садовий будинок НОМЕР_4 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 47,7 кв. м., за адресою: Одеська область, Одеський район, територіальна громада Овідіопольська, «Росток» споживчий садівничий кооператив, реєстраційний номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37, земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0289, площею 0.59 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею 0,057 га, кадастровий номер :01:002:0593, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Здійснити розподіл майна подружжя наступним чином:

визнати право власності на квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 ;

визнати право власності на автомобіль NISSAN PATHFINDER, ідентифікаційний номер (E): НОМЕР_3 , випуску 2006 року за ОСОБА_1 ;

визнати право власності на автомобіль марки Mitsubishi ASX VIN НОМЕР_1 за ОСОБА_3 ;

визнати право власності на садовий будинок АДРЕСА_5 споживчий садівничий кооператив, реєстраційний номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37 за ОСОБА_1 ;

визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,059 га, кадастровий номер :01:002:0289, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 ;

визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,057 га, кадастровий номер :01:002:0593, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37, що знаходиться за адресою: Одеська область, Одеський район, територіальна громада Овідіопольська, «Росток» споживчий садівничий кооператив, земельна ділянка 207.

Також від відповідача за первісним позовом до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

14.07.2025 року від представника відповідача за первісним позовом до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи Звіт про незалежну оцінку майна.

14.07.2025 року від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про витребування доказів.

24.07.2025 року від відповідача за зустрічним позовом до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

Відповідач у відзиві на зустрічну позовну заяву зазначає, що заявлені ОСОБА_3 вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки у визначений нею період (з грудня 2021 року по грудень 2022 року) сторони не перебували у фактичних шлюбних відносинах, не проживали спільно та не вели спільного господарства. Відповідач наголошує, що на момент придбання спірного нерухомого майна та автомобіля NISSAN між сторонами існували виключно дружні та робочі стосунки, що виключає виникнення права спільної сумісної власності на підставі ст. 74 СК України. Посилаючись на сталу практику Верховного Суду, Відповідач зауважує, що наявність спільних фотокарток, фактів спільного відпочинку чи святкувань не є достатнім доказом існування сім`ї за відсутності ознак спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків. Крім того, Відповідач заперечує твердження про наявність у нього іншого житла, вказуючи, що садовий будинок у кооперативі «Росток» за законом не є об`єктом житлової нерухомості, а також наголошує на відсутності доказів фінансової участі ОСОБА_2 у придбанні майна. Враховуючи недоведеність факту проживання однією сім`єю та відсутність правових підстав для визнання майна спільним, Відповідач просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

16.09.2025 року від позивача за зустрічною позовною заявою до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом у відповіді на відзив спростовує доводи ОСОБА_1 щодо відсутності фактичних шлюбних відносин у період з грудня 2021 року по 29 грудня 2022 року, наголошуючи на наявності сукупності ознак, передбачених ст. 3 та ст. 74 СК України. Факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності спільного бюджету підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема податковими деклараціями про спільну трудову діяльність у Великобританії, банківськими виписками щодо оплати спільного відпочинку в Єгипті, а також численними транзакціями ОСОБА_2 на побутові потреби сім`ї в Україні. Особливу увагу звернено на те, що автомобіль NISSAN PATHFINDER був придбаний у червні 2022 року саме за кошти ОСОБА_2 , що підтверджується виписками з латвійського банку Citadele, а правовий статус садового будинку та земельних ділянок як спільної сумісної власності підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю та заявою самого ОСОБА_1 від 03.01.2023 року, де він прямо визнає кошти сім`ї спільними. Додатково зазначається, що автомобіль Mitsubishi ASX є особистою власністю ОСОБА_2 , оскільки набутий за кредитні кошти, що підлягають виплаті за законодавством Латвії, та не може бути предметом поділу. Враховуючи сталу практику Верховного Суду та підтверджений документально факт тривалих сталих відносин, Позивач за зустрічним позовом наполягає на задоволенні вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єю та поділу спільно нажитого майна.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання призначене на 25.03.2026 року з`явились Позивач: ОСОБА_1 (особисто), Представник позивача: Адвокат Руснакова Тетяна Анатоліївна, Відповідач: ОСОБА_4 (особисто), Представник відповідача: Адвокат Славінський А.В.

Під час судового засідання Малхасян О.М. зазначив, що шлюб було зареєстровано 29.12.2022 р., а розірвано 12.07.2024 р. За час шлюбу набуто квартиру (вартістю 849 826 грн) та автомобіль Mitsubishi (вартістю 5 900 євро / 257 830 грн).Просив суд Визнати майно спільною сумісною власністю. Оскільки він залишає собі квартиру, просить суд стягнути з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку квартири з вирахуванням вартості автомобіля (загальна сума до виплати 295 998 грн). Щодо автомобіля Nissan Pathfinder стверджує, що він був придбаний на третю особу.

Адвокат Славінський А.В. зазначив, що сторона відповідача не погоджується з первісним позовом і подала зустрічну позовну заяву. Квартира є спільною власністю (1/2 кожному), оскільки купувалася за спільні кошти під час шлюбу. Автомобіль ОСОБА_5 був придбаний ОСОБА_3 у Литві в червні 2022 року (до шлюбу) на прохання ОСОБА_1 та оформлений на нього. Садовий будинок та земельні ділянки були придбані у жовтні 2022 року (до шлюбу), але в період фактичного проживання однією сім`єю. Автомобіль Mitsubishi ASX перебуває під заставою (кредит у Латвії), кредит виплачує особисто ОСОБА_6 , тому цей об`єкт не може бути предметом поділу до повного погашення боргу.

На стадії прийняття рішення суд оголосив перерву для проголошення вступної та резолютивної частин рішення до 30.03.2026 о 14:20.

У судове засідання призначене на 30.03.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання сповіщені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію сторін, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази прийшов до наступних висновків.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, грудень 2021 року це початок періоду, з якого ОСОБА_6 стверджує про виникнення фактичних шлюбних відносин (проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу). Сторони разом перебували на роботі в Англії.

Також зазначає, що у лютому 2022 року сторони перебували на відпочинку в Єгипті (з 02.02 по 13.02), після чого вони спільно орендували квартиру в АДРЕСА_6 ).

17 червня 2022 року було придбано автомобіль NISSAN PATHFINDER (2006 р.в.). Транспортний засіб оформлено на ім`я ОСОБА_1

26 жовтня 2022 року придбання об`єктів нерухомості в Одеській області (ССК «Росток»):Садовий будинок № 207 (площа 47,7 кв. м);Земельна ділянка АДРЕСА_2 (кадастровий номер :01:002:0289);Земельна ділянка № НОМЕР_4 (кадастровий номер :01:002:0593).Все майно оформлено на ОСОБА_1

29 грудня 2022 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в Олександрівському відділі ДРАЦС м. Запоріжжя.

03 січня 2023 року ОСОБА_1 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_2 , де місцем її проживання вказано вищезазначений садовий будинок АДРЕСА_3 . Також він надав нотаріальну згоду на купівлю нею майна, визнавши кошти спільною власністю.

08 лютого 2023 року ОСОБА_6 уклала кредитний договір № 800278 з ТОВ «Kredits biznesam» (Латвія)

10.05.2023 ОСОБА_6 придбала автомобіль Mitsubishi ASX. Автомобіль зареєстровано в Латвії на її ім`я.

27 березня 2023 року за договором купівлі-продажу придбано квартиру АДРЕСА_4 . Квартира оформлена у рівних частках (1/2 та 1/2) на обох членів подружжя.

12 липня 2024 року сторони розірвали шлюб.

Вказаний спір стосується встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача з колишньою дружиною, поділу набутого за цей період майна подружжя, а також поділ майна подружжя за період шлюбу.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини першої статті 256 ЦПК України).

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя (стаття 74 СК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 року зазначила наступне:

40. Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на правіспільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

41. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

42. Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

43. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

44. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, тому заявлення окремо вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов таких висновків щодо вимог позивача за зустрічним позовом стосовно майна, набутого до укладення шлюбу.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 стверджує, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах (проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу) починаючи з грудня 2021 року, а тому майно, набуте у цей період, а саме автомобіль NISSAN PATHFINDER (придбаний 17.06.2022), садовий будинок АДРЕСА_3 та дві земельні ділянки в СК «Росток» (придбані 26.10.2022), є їхньою спільною сумісною власністю відповідно до статті 74 СК України.

Суд встановив, що в період з грудня 2021 по 29 грудня 2022 року між сторонами існували стосунки, проте оцінка їхнього характеру є предметом спору. Доводи позивача за зустрічним позовом підкріплені посиланнями на спільне перебування у Великобританії, спільний відпочинок у Єгипті у лютому 2022 року, банківськими виписками щодо оплати побутових потреб, виписками латвійського банку Citadele про придбання NISSAN PATHFINDER, нотаріальною довіреністю від 03.01.2023 та нотаріальною згодою ОСОБА_1 , у якій він визнає кошти спільними.

Разом з тим суд критично оцінює вказані докази з огляду на таке.

По-перше, факт спільного перебування за кордоном та спільного відпочинку не є достатнім підтвердженням ведення спільного господарства та наявності взаємних прав і обов`язків На це прямо вказує Верховний Суд у своїй практиці, на яку посилається і сам відповідач за зустрічним позовом: наявність спільних фотографій, фактів спільного відпочинку чи святкувань за відсутності ознак спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків не є достатнім доказом існування сім`ї.

По-друге, нотаріальна довіреність від 03.01.2023 та нотаріальна згода ОСОБА_1 датовані вже після укладення шлюбу (29.12.2022) і не можуть беззастережно підтверджувати характер відносин у більш ранній (дошлюбний) період.

По-третє, банківські виписки та транзакції щодо оплати побутових витрат і відпочинку самі по собі не свідчать про наявність спільного бюджету в розумінні сімейно-правових відносин вони можуть відповідати і характеру дружніх або партнерських стосунків.

Щодо оформлення кредиту на придбання автомобіля Mitsubishi ASXJMBXJGA6 WBZ443306, суд зазначає, що між укладенням кредиту (08.02.2023 року) та придбанням вказаного автомобіля (10.05.2023 року) минув достатній час, суд зазначає, що доказів на підтвердження того, що вказаний кредит був взятий під покупку вказаного автомобіля суд не встановлює. Крім того, вказаний кредит забезпечений заставою у вигляді квартири, а не машиною. Тому відсутній жодний зв`язок між отриманими кредитними коштами та їх залученням виключно на придбання автомобіля.

Спірне майно NISSAN PATHFINDER та об`єкти нерухомості в СК «Росток» оформлено виключно на ім`я ОСОБА_1 , що в сукупності з відсутністю письмового договору між сторонами про спільність такого майна унеможливлює однозначне встановлення правового режиму спільної власності лише на підставі тверджень позивача за зустрічним позовом.

Таким чином, сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2021 по 29 грудня 2022 року не підтверджено, а отже, не доведено, що спірне майно (NISSAN PATHFINDER, садовий будинок № НОМЕР_4 , земельні ділянки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_4 ) набувалося за спільні кошти сторін як осіб, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Правових підстав для поширення на вказане майно режиму спільної сумісної власності суд не вбачає.

З огляду на викладене зустрічний позов у відповідній частині задоволенню не підлягає.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частини третя та четверта статті 368 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати все спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Щодо квартири АДРЕСА_4 судом встановлено, що квартира загальною площею 37,8 кв. м, була придбана 27 березня 2023 року тобто в період зареєстрованого шлюбу між сторонами.

Разом з тим суд звертає увагу на особливість правового режиму цього об`єкта, адже відповідно до договору купівлі-продажу квартира була оформлена одразу у рівних частках по 1/2 на кожного з подружжя, тобто з моменту набуття права власності сторони визначили її правовий режим як спільну часткову власність.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. При цьому спільна часткова власність та спільна сумісна власність є різними правовими режимами, які тягнуть різні правові наслідки. Поділ майна подружжя стосується майна, що перебуває саме у спільній сумісній власності тобто без визначення часток.

Оскільки при придбанні квартири частки сторін були визначені безпосередньо в правовстановлюючому документі і становлять по 1/2 кожній із сторін, така квартира з моменту набуття права власності є об`єктом спільної часткової, а не спільної сумісної власності подружжя. Відтак підстав для її поділу в порядку, передбаченому для спільного сумісного майна подружжя, немає.

За таких обставин суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_4 поділу в межах цього провадження не підлягає, а кожна зі сторін залишається власником належної їй частки по 1/2, набутої на підставі договору купівлі-продажу.

Щодо автомобіля Mitsubishi ASX, VIN НОМЕР_1 , судом встановлено, що автомобіль Mitsubishi ASX (VIN НОМЕР_1 ) був придбаний 08 лютого 2023 року в період зареєстрованого шлюбу між сторонами та зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

У ході розгляду справи жодна зі сторін не заперечувала ні факту перебування автомобіля у володінні відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , ні його вартості, визначеної позивачем у розмірі 5 900 євро, що еквівалентно 257 830 грн.

Зважаючи на те, що автомобіль набутий у період шлюбу, на нього поширюється презумпція спільної сумісної власності подружжя, передбачена статтею 60 СК України.

З урахуванням беззаперечно встановленої вартості автомобіля 257 830 грн розмір частки позивача за первісним позовом, ОСОБА_1 , становить 128 915 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення первісного позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за його бажанням згідно первинного позову грошової компенсації за 1/2 частку автомобіля Mitsubishi ASX у розмірі 128 915 грн.

За таких обсатвин, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 128 915 грн. компенсації за 1/2 автомобіля Mitsubishi ASXJMBXJGA6 WBZ443306.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

У зв`язку з проходженням суддею підготовки для підтримання кваліфікації суддів місцевих загальних судів, повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.

Суддя А.В. Науменко

30.03.26