Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 494/107/26
Номер проведження 2/508/187/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Корсаненкової О.О.

за участю секретаря Каргополець Т.Ю.,

розглянувши в селищі Миколаївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 494/107/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У січні 2026 року позивач звернувся до Березівського районного суду Одеської області із вказаним позовом посилаючись на те, що 07.11.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 07.11.2020-100005288 про надання кредиту, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання за договором кредиту виконало своєчасно, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000, 00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. 06.08.2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-060824-13, згідно з яким до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 07.11.2020-100005288 від 07.11.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 16.01.2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 200, 00 грн.. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість та судові витрати.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 03.02.2026 року вказану цивільну справу передано до Миколаївського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю.

25.02.2026 року до Миколаївського районного суду Одеської області надійшла вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 26.02.2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.03.2026 року розгляд справи було відкладено через незакінчення п`ятнадцятиденного строку встановленого ухвалою суду від 26.02.2026 року для подання відповідачем відзиву з дня отримання вказаної ухвали (тобто по 26.03.2026 року включно).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Про розгляд даної справи відповідач була повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт, що повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній». У встановлений строк відзив на позов не подала.

Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 07.11.2020-100005288, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме одноразовим цифровим ідентифікатором D4299.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до п.2 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) «Порядок укладання електронного кредитного договору», електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Також, позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір. У випадку погодження кредитодавця на обрані позичальником умови, кредитодавець в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця направляє позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання позичальником. Після чого, позичальник, який прийняв (акцептував) попрозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиціях про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийнтяття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовам ідентифікатором, отриманим ним у вищезазначеному порядку.

За п.4 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) «Умови надання, повернення та забезпечення кредиту», кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування кредитом. Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. При цьому у випадку дострокового повернення кредиту розмір процентів зменшується пропорційно дням фактичного користування кредитом.

За п.7 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), у разі несплати Кредиту та/або Процентів у строки, встановлені договором, сума зобов?язань по погашенню Кредиту та/або Процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та нарахованих Процентів до Позичальника може бути застосований штраф згідно п.5.4. кредитного договору.

Відповідно до заявки до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), ТОВ «Споживчий центр» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000, 00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Строк користування Кредитом за умовою «Короткий кредит» - 14 календарних днів з дати отримання. Строк користування Кредитом за умовою «Довгий кредит» - 28 календарних днів з дати отримання. Проценти за умовою «Короткий кредит»: 1 680, 00 грн., що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою «Довгий кредит»: 4 200, 00 грн., що становить 70 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); графік платежів за умовою «Короткий кредит»: сума кредиту 6 000, 00 грн. та проценти 1 680, 00 грн. сплачуються до 20.11.2020 включно; графік платежів за умовою «Довгий кредит»: сума кредиту 6 000, 00 грн. та проценти 4 200, 00 грн. сплачуються до 04.12.2020 включно.

Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій статті 12, частині другій статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів»

йому надана, він ознайомився з нею за посиланням.

Підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиної якої є заявка до кредитного договору № 07.11.2020-100005288 від 07.11.2020 року, з якими попередньо уважно ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, а також вказуються нижче.

Позичальник розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення).

Відповідно до платіжної квитанції № 298479525 від 07.11.2020 року було успішно перераховано кошти на платіжну НОМЕР_1 від ТОВ «Споживчий центр»: 07.11.2020 року о 17:12 на суму 6 000, 00 грн., призначення видача по договору № 07.11.2020-100005288.

Із картки субконто контрагенти ТОВ «Споживчий центр», заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.08.2024 року становитьь 10 200, 00 грн., яка складається з: 6 000, 00 грн. тіло кредиту, 4 200, 00 грн. проценти .

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 536 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із матеріалів справи вбачається, що 07.11.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) № 07.11.2020-100005288, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6 000, 00 грн. зі строком кредитування кредитом за умовою «Короткий кредит» - 14 календарних днів з дати отримання; за умовою «Довгий кредит» - 28 календарних днів з дати отримання та сплатою процентів - за умовою «Короткий кредит»: 1 680, 00 грн., що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); за умовою «Довгий кредит»: 4 200, 00 грн., що становить 70 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка).

Для ознайомлення з умовами кредитування та підписання кредитного договору (оферти) №07.11.2020-100005288 позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор D4299.

Отже, судом встановлено, що договір від 07.11.2020 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту.

Договір укладено в електронному вигляді, що відповідає вимогам статті 12 Закону У країни «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору.

Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Споживчий центр», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «Споживчий центр» виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов укладеного договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 06.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № СЦ-060824-13, відповідно до умов якого ТОВ «Новий Колектор» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Споживчий центр» загальну ціну продажу в сумі, пеедбаченій п.3.2. цього договору, а ТОВ «Спооживчий центр» зобов`язується відступити ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договром. Сторони домовились, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим ТОВ «Споживичй центр» ТОВ «Новий Колектор» з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачіпереліку (додаток № 1).

Згідно переліку № 1 до договору факторингу № СЦ-060824 -13 від 06.08.2024 року ТОВ «ФК «Новий Колектор» набуло права вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за договором № 07.11.2020-100005288 у розмірі 10 200, 00 грн., що складається з 6 000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 200, 00 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до акту приймання-передачі переліку № 1 до договору факторингу № СЦ-060824 -13 від 06.08.2024 року ТОВ «Споживчий центр» передав, а ТОВ «Новий Колектор» прийняв перелік № 1 , права грошових вимог за якими відступаються згідно договору.

Із довідки про розмір простроченої заборгованості ТОВ «Новий Колектор» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 07.11.2020-100005288 від 07.11.2020 року за період з 07.11.2020 року по 17.12.2025 року (включно) становить 10 200, 00 грн., яка складається з: 6 000, 00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 4 200, 00 грн. прострочена заборгованість за відсотками .

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст.516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст.1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, оскільки відповідач не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до кредитного договору № 07.11.2020-100005288 від 07.11.2020 року, та зважаючи на відступлення прав вимоги попереднім кредитором факторові ТОВ «Новий Колектор», не виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості у розмірі 10 200, 00 грн., яка складається з 6 000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4 200, 00 грн. заборгованість за відсотками.

За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно з приписами ч. ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Новий Колектор» та адвокатським об`єднанням «Верітас Центр», додатковою угодою № 4 від 14.08.2024 року, № 17 від 03.04.2025 року, № 19 від 16.04.2025 року, звітом про виконану роботу від 16.01.2026 року та платіжною інструкцією № 2222682 від 15.01.2026 року на суму 6 000, 00 грн..

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19).

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року від №640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та об`єму виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 662, 40 гривень, та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 гривень, а всього 7 662, 40 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

постановив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (0, 01133 м.Київ Печерський район вул.Алмазова Генерала, 13, офіс 601) заборгованість за кредитним договором № 07.11.2020-100005288 від 07.11.2020 року у розмірі 10 200, 00 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (0, 01133 м.Київ Печерський район вул.Алмазова Генерала, 13, офіс 601) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662, 40 гривень, та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 гривень, а всього 7 662, 40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», 01133 м.Київ вул.Алмазова Генерала, 13, офіс 601, 0.

Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.О. Корсаненкова