УХВАЛА

09 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 646/153/25

провадження № 61-3963ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 березня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (далі - ПАТ НАСК «Оранта»), ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 172 580,15 грн.

Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнено з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в межах ліміту страхового відшкодування у розмірі 24 586,32 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки у вигляді втрати товарної вартості у розмірі 27 570,63 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2 500,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати з оплати вартості незалежної оцінки у розмірі 5 500,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати з оплати вартості дефектовки транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1 896,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду

у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду

у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату поштової кореспонденції у розмірі 272,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 09 березня 2026 року рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року в частині визначеного судом розміру стягнення майнової шкоди в межах ліміту страхового відшкодування змінено. Позов ОСОБА_2 до

ПАТ НАСК «Оранта» задоволено частково.

Стягнено з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в межах ліміту страхового відшкодування у розмірі 10 367,98 грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 до ПАТ НАСК «Оранта» в іншій частині відмовлено.

Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року

в частині стягнення з ОСОБА_1 понесених витрат з оплати вартості дефектовки транспортного засобу після ДТП скасовано.

У іншій частині рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

25 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова

від 14 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 09 березня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 172 580,15 грн,яка станом на 01 січня

2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00,00х250=832 000,00).

Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення у постанові Харківського апеляційного суду від 09 березня

2026 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ціна позову в цій справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подавкасаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 березня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська