ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2026 року м. Кропивницький

справа № 706/1110/15-ц

провадження № 22-ц/4809/596/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Черкаська обласна прокуратура,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року у складі судді Єщенко О. І. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Христинівського районного відділу Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Черкаській області (далі Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області), прокуратури Христинівського району та просив:

-визнати дії відповідачів незаконними в частині неприйняття законного рішення в строк, визначений Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), за заявами від 23 серпня 2005 року, 15 квітня 2008 року;

-зобов`язати Христинівський РВ УМВС України в Черкаській області та прокуратуру Христинівського району Черкаської області закінчити перевірку по в/м № 480/08 з реєстрації до ЄРДР та прийняти законне рішення згідно з вимогами КПК України, з визнанням позивача потерпілим, з правом на відшкодування завданої майнової і матеріальної шкоди, з визначенням належного відповідача;

-стягнути на його користь з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 20 856 грн та моральну шкоду в сумі 10 000 грн та судові витрати в сумі 26 грн;

-судові збори стягнути з відповідачів у дохід держави.

Позовна заява мотивована тим, що на виконання рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20 січня 2003 року йому було виділено майно СВК «Росішки» заниженої вартості та яке в подальшому було розграбовано.

Працівниками Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області неодноразово проводились перевірки за вказаним фактом та приймались постанови щодо відмови в порушенні кримінальної справи. Такі постанови були скасовані в судовому порядку.

Протягом 9 років через бездіяльність посадових осіб відповідачів не було встановлено осіб, події злочину, вартість викраденого майна та не реалізовано право позивача на відшкодування збитків. Усі скарги про незаконні дії прокуратури, міліції в кримінальному судочинстві в 324 справах судом не розглянуто.

ОСОБА_1 поніс матеріальні витрати, пов`язані з оплатою поїздок до суду та до відповідачів, виготовлення копій процесуальних документів, оплати поштових послуг, судових витрат, тощо у загальному розмірі 20 669 грн.

Крім того, внаслідок незаконності дій працівників відповідачів ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 10 000 грн.

У поясненнях до позовної заяви (том 1 а. с. 10-11) позивач зазначив, що йому завдано моральної шкоди на загальну суму 146 040 грн з розрахунку: 1 217 грн мінімальної середньої заробітної плати х 120 місяців (10 років) = 146 040 грн, однак позовні вимоги у цій частині не уточнювалися у передбаченому Законом порядку.

Крім того, у поясненнях до позовної заяви (том 2 а. с. 51-54) позивач зазначив, що йому завдано моральної шкоди на загальну суму 168 360 грн, однак позовні вимоги у цій частині також не уточнювалися у передбаченому Законом порядку.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року допущено заміну первісного неналежного відповідача прокуратуру Христинівського району на належного відповідача прокуратуру Черкаської області.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 2004 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року та ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року скасовано в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року (судове рішення про надання строку на усунення недоліків апеляційної скарги) та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 29 січня 2016 року залишено без змін.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнено.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність усіх необхідних умов для покладення на державу обов`язку відшкодувати шкоду.

Суд першої інстанції виходив із того, що у справах про відшкодування шкоди, завданої органами досудового розслідування чи прокуратури, обов`язковими є встановлення протиправності дій або бездіяльності таких органів, наявності шкоди, причинного зв`язку між цією шкодою та протиправними діями, а також обґрунтованого розміру шкоди. При цьому сам факт скасування постанов слідчих чи ухвалення слідчими суддями рішень про зобов`язання вчинити певні процесуальні дії не є автоматичним підтвердженням незаконності дій органів та не тягне цивільно-правової відповідальності.

Суд встановив, що заявлені позивачем матеріальні витрати фактично є процесуальними витратами, понесеними у межах кримінального провадження (витрати на проїзд, копії документів, поштові витрати тощо), а питання їх компенсації повинно вирішуватись у порядку кримінального процесу відповідно до норм КПК України, а не шляхом пред`явлення окремого цивільного позову. Крім того, спеціальний закон про відшкодування шкоди, завданої правоохоронними органами, не застосовується до позивача, оскільки він не належить до кола осіб, визначених цим законом.

Щодо моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не довів факту її заподіяння, не надав належних доказів душевних страждань та не обґрунтував причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів і такими стражданнями. Також встановлено, що в одному з ключових кримінальних проваджень позивач взагалі не був визнаний потерпілим, а інші матеріали не підтверджують протиправності дій правоохоронних органів у розумінні цивільного законодавства. Суд окремо звернув увагу, що тривалість розслідування сама по собі не є безумовною підставою для відшкодування шкоди, тим більше, що позивач частково сам не сприяв слідству, зокрема не з`являвся на виклики.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що частина вимог уже була вирішена раніше судовими рішеннями, а щодо інших позов обраний неналежним способом захисту права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення з грубим порушнням процесуальних норм, адже розггля справ тривав сім років, а також з грубим порушенням норм матеріального права, що визнано Верховним Судом в постанові від 10.12.2018.

Суд першої інстанції не надав оцінки поясненням ОСОБА_1 та наданих ним на підтердження обставин, викладених у позові, доказам.

При цьому, суд першої інстанцїі визнав допущені ораганами дізнання, досудового слідства, прокуратури, але помилково вважав, що це не є підставою для відшкодування шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу

Від Черкаської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційнну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Всудовому засіданні апеляцінйого суду представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що постановою помічника прокурора Христинівського району Орлова В. В. від 01.08.2007 в порушенні кримінальної справи посадових осіб СВК «Розсішки» с. Розсішки Христинівського району за ст. ст. 190, 191, 194, 364 КК України відмовлено за відсутністю в діях ознак вказаних правопорушень.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 13.09.2007 скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відмову в порушенні кримінальної справи, винесену 01.08.2007 помічником Христинівського району Орловою В.В. залишено без задоволення.

14.03.2014 до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області надійшла постанова судді Христинівського районного суду від 18.11.2013 ОСОБА_4 про проведення досудового розслідування по заявам ОСОБА_1 , в яких він просить розпочати провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, щодо невиконання рішення суду працівниками міліції та працівниками прокуратури при проведенні додаткової перевірки. Відомості в ЄРДР внесено за ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 19.05.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000128 від 14.03.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 08.07.2014 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.05.2014.

Постановою СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 01.08.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000128 від 14.03.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою заступника прокурора Черкаської області від 02.09.2014 постанову слідчого від 01.08.2014 про закриття кримінального правопорушення скасовано, кримінальне провадження направлено начальнику слідчого відділу прокуратури області для організації проведення подальшого досудового розслідування в межах розумних строків в порядку, визначеному КПК України. Постанова мотивована тим, що проведення досудового розслідування проведено слідчим СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області в порушення вимог ч. 4 ст. 216, ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень КПК України.

Листом від 05.09.2014 кримінальне провадження направлено до прокуратури Черкаської області для організації досудового розслідування та відповідно до повідомлення слідчого СВ прокуратури Черкаської області від 08.09.2014 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128.

Постановою слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області від 27.03.2015 кримінальне провадження № 0000128 від 14.03.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Христинівського району та Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Черкаської області та зобов`язання вчинити дії, а саме відмовлено у визнанні незаконної бездіяльності у частині не визнання його потерпілим та зобов`язанні слідства визнати його потерпілим з наданням пам`яток про права та обов`язки з визначенням цивільного відповідача та шкоди.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2016 постанову слідчого від 27.03.2015 про закриття кримінального провадження № 0000128 скасовано, кримінальне провадження повернуто до прокуратури Черкаської області для проведення досудового розслідування. Як на підставу для скасування постанови про закриття кримінального провадження в ухвалі суду зазначено, що суддя не може визнати всебічним та повним досудове розслідування у кримінальному провадженні, оскільки по справі не допитаний сам ОСОБА_5 , який і звернувся до правоохоронних органів із заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, а отже може володіти інформацією про обставини, що мають істотне значення для слідства.

13.12.2016 прокурором відділу прокуратури Черкаської області надано доручення від 13.12.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій, відповідно до якого доручено прокурорам Савченку В.В. та Козінському В.О. детально опитати ОСОБА_1 з приводу його заяв.

Відповідно до рапорту прокурора Уманської місцевої прокуратури у Христинівському відділі Савченка В. на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій повідомлено, що ним на адресу ОСОБА_1 15.12.2016 рекомендованим листом направлено повістку про виклик ОСОБА_1 на 19.12.2016 для допиту в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000128. Для участі у слідчих діях ОСОБА_1 не з`явився. 20.12.2016 ОСОБА_1 до канцелярії Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури подав письмові пояснення та від участі у допиті відмовився у категоричній формі.

Постановою слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області від 27.12.2016 кримінальне провадження № 0000128 від 14.03.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Христинівського району та Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2017 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 27.12.2016 про закриття кримінального провадження залишено без змін.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Оскільки зі змісту апеляційної скарги слідує, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в іншій частині його не переглядає.

Щодо стягнення матеріальної шкоди

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Обґрунтовуючи підстави для стягнення матеріальної шкодив сумі 20 856грн, ОСОБА_1 зазначав, що ним було подано заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, він є потерпілим внаслідок кримінального правопорушення (частина друга статті 55 Кримінального процесуального кодексу України далі КПК України, тут і далі КПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і що внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури йому завдано майнової шкоди у вигляді понесених ним витрат на забезпечення і захист його процесуальних прав потерпілого у досудовому розслідуванні, а також завдано моральної шкоди.

За правилами пунктів 7, 10 частини першої статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким правом позивач скористався і поніс у зв`язку з цим матеріальні витрати. Зокрема: витрати транспортного характеру; витрати на виготовлення копій документів; витрати за поштові послуги; судові витрати. Усі ці витрати понесені ОСОБА_1 у зв`язку з оскарженням дій/бездіяльності посадових осіб відповідачів у цій справі при досудовому розслідуванні (том 1 а. с. 10-11).

За правилами статті 118 КПК України процесуальні витрати (у кримінальному процесі) складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Частиною першою статті 126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що заявлені позивачем витрати на відшкодування матеріальної шкоди не є матеріальною шкодою у розумінні статтей 22, 1166 та 1176 ЦК України, а є процесуальними витратами, передбаченими статтею 118 КПК України, адже мають ознаки процесуальних витрат, понесених у кримінальному процесі, з огляду на те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, тощо ОСОБА_1 проводилося в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування, і ці відповідні дії відносяться саме до кримінального провадження за правилами пункту 10 частини першої статті 3 КПК України, вирішення питання про стягнення яких за наявності відповідних підстав повинно здійснюватися в рамках кримінального провадження, в якому вони понесені, відповідно до статтей 124, 125 КПК України.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 522/3428/17 та від 29 вересня 2021 року у справі № 706/241/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, процесуальні питання, пов`язані з компенсацією процесуальних витрат у кримінальному провадженні, вирішуються у тій справі (провадженні), в якій вони були понесені, в порядку, передбаченому КПК України, що виключає можливість їх розгляду в порядку цивільного судочинства,.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо стягнення моарльної шкоди

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

З досліджених судом першої інстанції матеріалів перевірки № 121-2005 за заявою ОСОБА_1 було встановлено та не заперечується сторонами, що постановою помічника прокурора Христинівського району Орлова В. В. від 01.08.2007 в порушенні кримінальної справи посадових осіб СВК «Розсішки» с. Розсішки Христинівського району за ст. ст. 190, 191, 194, 364 КК України відмовлено за відсутністю в діях ознак вказаних правопорушень.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 13.09.2007 скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відмову в порушенні кримінальної справи, винесену 01.08.2007 помічником Христинівського району Орловою В.В. залишено без задоволення.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено матеріали кримінального провадження, відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0000128 за фактом того, що 14.03.2014 до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області надійшла постанова судді Христинівського районного суду від 18.11.2013 ОСОБА_4 про проведення досудового розслідування по заявам ОСОБА_1 , в яких він просить розпочати провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, щодо невиконання рішення суду працівниками міліції та працівниками прокуратури при проведенні додаткової перевірки. Відомості в ЄРДР внесено за ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 19.05.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000128 від 14.03.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 08.07.2014 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.05.2014.

Постановою СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області від 01.08.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000128 від 14.03.2014, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою заступника прокурора Черкаської області від 02.09.2014 постанову слідчого від 01.08.2014 про закриття кримінального правопорушення скасовано, кримінальне провадження направлено начальнику слідчого відділу прокуратури області для організації проведення подальшого досудового розслідування в межах розумних строків в порядку, визначеному КПК України. Постанова мотивована тим, що проведення досудового розслідування проведено слідчим СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області в порушення вимог ч. 4 ст. 216, ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень КПК України.

Листом від 05.09.2014 кримінальне провадження направлено до прокуратури Черкаської області для організації досудового розслідування та відповідно до повідомлення слідчого СВ прокуратури Черкаської області від 08.09.2014 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128.

Постановою слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області від 27.03.2015 кримінальне провадження № 0000128 від 14.03.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Христинівського району та Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Черкаської області та зобов`язання вчинити дії, а саме відмовлено у визнанні незаконної бездіяльності у частині не визнання його потерпілим та зобов`язанні слідства визнати його потерпілим з наданням пам`яток про права та обов`язки з визначенням цивільного відповідача та шкоди.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2016 постанову слідчого від 27.03.2015 про закриття кримінального провадження № 0000128 скасовано, кримінальне провадження повернуто до прокуратури Черкаської області для проведення досудового розслідування. Як на підставу для скасування постанови про закриття кримінального провадження в ухвалі суду зазначено, що суддя не може визнати всебічним та повним досудове розслідування у кримінальному провадженні, оскільки по справі не допитаний сам ОСОБА_5 , який і звернувся до правоохоронних органів із заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, а отже може володіти інформацією про обставини, що мають істотне значення для слідства.

13.12.2016 прокурором відділу прокуратури Черкаської області надано доручення від 13.12.2016 про проведення слідчих (розшукових) дій, відповідно до якого доручено прокурорам Савченку В.В. та Козінському В.О. детально опитати ОСОБА_1 з приводу його заяв.

Відповідно до рапорту прокурора Уманської місцевої прокуратури у Христинівському відділі Савченка В. на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій повідомлено, що ним на адресу ОСОБА_1 15.12.2016 рекомендованим листом направлено повістку про виклик ОСОБА_1 на 19.12.2016 для допиту в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000128. Для участі у слідчих діях ОСОБА_1 не з`явився. 20.12.2016 ОСОБА_1 до канцелярії Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури подав письмові пояснення та від участі у допиті відмовився у категоричній формі.

Постановою слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Черкаської області від 27.12.2016 кримінальне провадження № 0000128 від 14.03.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників прокуратури Христинівського району та Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2017 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 27.12.2016 про закриття кримінального провадження залишено без змін.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що незаконними діями вівдповідача, йому було завдано моральної шкоди.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності сукупності обов`язкових елементів цивільно-правової відповідальності, необхідних для відшкодування моральної шкоди. Зокрема, відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про протиправність рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування або прокуратури саме у розумінні норм цивільного законодавства, а також про наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заявленими позивачем моральними стражданнями.

Сам по собі факт тривалого розгляду заяв позивача, скасування окремих процесуальних рішень слідчих чи прокурорів, а також незгода позивача з результатами досудового розслідування не може розцінюватися як безумовна підстава для відшкодування моральної шкоди. Такі обставини свідчать про реалізацію передбачених кримінальним процесуальним законодавством механізмів судового контролю, однак не підтверджують наявності протиправної поведінки відповідача, яка б спричинила позивачу моральні страждання у розумінні статті 23 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що позивач не був визнаний потерпілим у відповідному кримінальному провадженні, а також у певних випадках не сприяв проведенню досудового розслідування, зокрема ухилявся від участі у слідчих діях. Такі обставини об`єктивно ускладнювали встановлення фактичних даних у кримінальному провадженні та не можуть покладатися в основу висновку про неправомірність дій органів досудового розслідування чи прокуратури.

Окрім цього, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт зазнання ним саме моральних страждань (погіршення психоемоційного стану, приниження честі та гідності, інші негативні немайнові наслідки), їх характер, тривалість та інтенсивність. Розрахунок моральної шкоди, здійснений позивачем виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, є умовним та не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не враховує конкретних обставин справи та не підтверджений належними доказами.

Таким чином, за відсутності доведених фактів протиправності поведінки відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між ними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Встановивши, що заявлена позивачем матерільна шкода є процесуальними витратами, понесеними у межах кримінального провадження, та підлягають вирішенню за правилами кримінального процесу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо їх правової природи, однак помилково відмовив у задоволенні цих вимог по суті та не застосував положення пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини першоїстатті 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першоїстатті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями255та257цьогоКодексу.

Однією з підстав для закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першоїстатті 255 ЦПК України).

З огляду на викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасуванню із закриттям проваження у вазаній частині.

В іншій частині рішення є законним та обгрунтованим, а тому підляає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди скасуванню та провадження у справі в цій частині закриттю, а в іншій оскаржуваній частині підлягає залищенню без змін, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13.04.2026.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко