Справа № 629/8540/25
Провадження № 2/629/291/26
09.04.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., позивачки ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Лозова Харківської області цивільну справу №629/8540/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав
До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій остання просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №1313 від 23.03.2010 року складений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 10.09.2005 року, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду від 17.09.2013 року. Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. У 2014 році позивачка уклала новий шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище. Позивачка зазначає, що з 2013 року відповідач повністю припинив цікавитися життям сина, не бере участі в його вихованні, фізичному та духовному розвитку. Згідно з довідкою медичного закладу, батько жодного разу не супроводжував дитину на прийоми до лікарів та не звертався за медичною допомогою для сина. У 2017 році у дитини було виявлено хронічний вірусний гепатит В, що потребує тривалої та дороговартісної терапії. Відповідач, знаючи про хворобу, не надав жодної фінансової допомоги на лікування та не цікавився станом здоров`я хлопчика. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. Станом на 01.10.2025 року заборгованість за аліментами, згідно з розрахунком державної виконавчої служби, становить 58 290,62 грн. За фактом невиконання обов`язків щодо дитини стосовно Відповідача ініційовано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП. За місцем навчання дитини відповідач характеризується як батько, який взагалі не бере участі у шкільному житті, не відвідує батьківські збори та не спілкується з вчителями. Натомість вихованням та утриманням дитини займається позивачка разом із вітчимом. Позивач вказує на схильність відповідача до насильства. Рішенням суду він був визнаний винним у вчиненні домашнього насильства (ст. 173-2 КУпАП). Крім того, вироком Балаклійського районного суду від 08.05.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 119 КК України (вбивство через необережність). Під час судового засідання було встановлено, що злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що, на думку позивачки, свідчить про його аморальний спосіб життя. Враховуючи викладене позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду провадження у справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, сторонам надано час для подання заяв по суті та надано час органу опіки і піклування для підготовки висновку.
02.03.2026 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача.
Ухвалою суду призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивачка пояснила, що з дворічного віку відповідач повністю припинив цікавитися життям сина, не бере участі в його вихованні, фізичному та духовному розвитку.
У той час коли у дитини було виявлено хронічний вірусний гепатит В, що потребувало тривалої та дороговартісної терапії, відповідач, знаючи про хворобу, не надав жодної фінансової допомоги на лікування та не цікавився станом здоров`я сина. Відповідач свідомо самоусунувся від виховання сина, та не виявляє бажання налагоджувати спілкування з сином. Позивачка зазначила, що на даний час відповідач перебуває у лавах ЗСУ, ухиляючись таким чином від кримінальної відповідальності. Крім того зазначила, що у 2021 році родичі батька виписали сина через суд з помешкання, і на даний час виникає потреба у тому щоб приписати дитину, для чого потрібна згода обох батьків, однак відповідач відмовляється будь-яким чином цьому сприяти. Таким чином позивачка просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
Неповнолітній ОСОБА_3 у судовому засідання просив позбавити його батька ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки останній жодним чином не приймає участі у його житті.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області та направлення кореспонденції. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та прохав суд ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2005 року до 17.09.2013 року (а.с.14-15).
Від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).
Позивачка зазначає, що з 2013 року відповідач повністю припинив цікавитися життям сина, не бере участі в його вихованні, фізичному та духовному розвитку.
У 2014 році позивачка уклала новий шлюб із ОСОБА_4 та змінила прізвище на - ОСОБА_5 (а.с.13).
10.11.2021 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області вимогу ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання сина було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с.18-21).
Згідно довідки з Лозівського відділу ДВС від 28.10.2025 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.10.2025 року становить 58 290,62 грн. (а.с.25-28).
Згідно з довідкою медичного закладу від 28.07.2025 року, батько жодного разу не супроводжував дитину на прийоми до лікарів та не звертався за медичною допомогою для сина (а.с.22).
У 2017 році у дитини було виявлено хронічний вірусний гепатит В, що потребує тривалої та дороговартісної терапії, що підтверджується консультацією інфекціоніста (а.с.23-24).
З характеристики наданої навчальним закладом вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю, вітчимом та сестрою, які підтримують зв`язок з класним керівником. Мати та вітчим дитини приділяють належну увагу його вихованню.
На батьківських зборах завжди присутня мати або вітчим ОСОБА_6 . Батько дитини ОСОБА_2 не бере участі у шкільному житті, не відвідує батьківські збори та не спілкується з вчителями (а.с.31).
У висновку органу опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради (а.с.63-67) зазначено, що 17.02.2026 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, ОСОБА_2 брав участь у засіданні через відеозв`язок, щоб висловити свою позицію та вказав, що категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Стверджує, що він має бажання спілкуватися з дитиною, однак спілкуванню з сином перешкоджає колишня дружина. Він зазначає, що мати дитини змінила номер телефону, через що він не має змоги встановити контакт. Також він вказав, що не бажає «влазити» в нову родину колишньої дружини. Крім того зазначив, що перебуває на військовій службі за мобілізацією з осені 2025 року, що підтверджується довідкою від 26.12.2025 № 8156. Таким чином у висновку органу опіки та піклування зазначено, що оскільки батько виявляє інтерес до дитини, хоче з нею спілкуватися та наразі захищає державу в лавах ЗСУ, позбавлення його батьківських прав вважається недоцільним на даний момент.
Поданий позивачкою у якості доказу аудіозапис розмови з відповідачем, судом не приймається, оскільки він поданий з порушенням строків.
Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
При дослідженні матеріалів, що були надані позивачкою, беручи до уваги те, що відповідач жодного разу не з`явився за викликом у судові засідання, судом встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків, таких як виховання та утримання дитини.
Згідно з ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку
дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вищезазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі №631/2406/15-ц від 13 березня 2019 р.
Крім того, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Орган опіки та піклування у своєму висновку посилається на те, що оскільки батько виявляє інтерес до дитини, хоче з нею спілкуватися та наразі захищає державу в лавах ЗСУ, позбавлення його батьківських прав вважається недоцільним на даний момент.
Втім, повна байдужість батька до долі дитини протягом багатьох років, на думку суду є достатнім доказом його ухилення від виконання батьківських обов`язків, оскільки дитина після розірвання шлюбу батьками, а саме з 2013 року мешкає з матір`ю, а батько в свою чергу взагалі не цікавиться ані життям, ані здоров`ям дитини. Крім того, має заборгованість зі сплати аліментів.
Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, з тих підстав, що він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею, не піклується про стан її здоров`я.
Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
З урахуванням вище викладеного, дослідивши всі докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №1313 від 23.03.2010 року складений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи,якому повне заочне рішення суду небуло врученеу деньйого проголошення,має правона поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач може оскаржити рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 13.04.2026 року.
Інформація про сторони:
Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Т.О.Каращук