ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 446/449/19

провадження № 61-5174св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі його регіональної філії «Львівська залізниця»,

відповідачі: Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області, ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Львівській області,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 рокув складі судді Костюк У. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року в складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») в особі його регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Львівській області), у якому просило суд: визнати незаконним та скасувати рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 21 грудня 1995 року за № 325 в частині передачі земельних ділянок в приватну власність; скасувати державні акти про право власності на землю від 11 січня 1996 року серії ІІ-ЛВ № 028427 та серії ІІ-ЛВ № 028428; визнати незаконним та скасувати рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 29 вересня 2011 року № 20 в частині затвердження уточненої площі та конфігурації меж земельної ділянки площею 1 000, 00 кв. м для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 ; скасувати державний акт на право власності на землю від 08 лютого 2012 року серії ЯЛ № 677960; визнати незаконним та скасувати договір купівлі-продажу земельних ділянок від 08 червня 2011 року, реєстраційний номер 585; скасувати запис в поземельній книзі земельної книги земельної ділянки з кадастровим номером 010030031; скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку з кадастровим номером 010030031; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в користуванні АТ «Українська залізниця» перебуває земельна ділянка смуги відведення, зокрема в адміністративних межах м. Кам`янка-Бузька.

22 грудня 2016 року встановлено, що на земельній ділянці смуги відведення залізниці частково розташовані суміжні ділянки, які знаходяться у приватній власності громадян, зокрема, частина земельної ділянки ОСОБА_1 . Площа накладення із суміжним землекористувачем становить 0, 0398 га.

Вказував, що ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1000 га набуто на підставі рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 29 вересня 2011 року № 20 «Про затвердження уточненої площі та конфігурації земельних ділянок». Земельні ділянки площею 0, 0606 га та 0, 0606 га набуті відповідачем на підставі договорів купівлі-продажу від 08 червня 2011 року. Ці земельні ділянки належали продавцям на підставі державних актів про право власності на землю від 11 січня 1996 року серії ІІ-ЛВ 028427 та серії ІІ-ЛВ 028428, які були видані на підставі рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 21 січня 1995 року № 325.

АТ «Українська залізниця» зазначало, що всупереч вимогам частини четвертої статті 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), якою встановлено заборону передавати землі державної власності із земель під залізницями у приватну власність, Кам`янка-Бузька міська рада здійснила таку передачу, чим порушила право залізниці на землекористування у розмірах, визначених чинним законодавством.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності. Зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що АТ «Українська залізниця» не мало об'єктивної можливості дізнатися про оспорюване рішення органу місцевого самоврядування. Суд дійшов висновку, що перебіг трирічного строку розпочався у 2015 році та закінчився в грудні 2018 року, проте з позовом ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося лише 01 березня 2019 року.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права й інших підстав для його скасування не встановлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2024 року 09 квітня 2024 року АТ «Українська залізниця» через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Заявник касаційну скаргу мотивує тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що у цій справі жоден з відповідачів заяву про застосування позовної давності не подавав, відтак, у суду апеляційної інстанції не було правових підстав для її застосування.

Також зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області.

06 травня 2024 року справа № 446/449/19 надійшла до Верховного Суду.

Учасники справи у встановлений судом строк відзивів на касаційну скаргу не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 08 червня 2011 року набув у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку загальною площею 0, 0606 га (кадастрові номери: :01:003:0030, :01:003:0031) та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку загальною площею 0, 0606 га (кадастрові номери: :01:003:0031, :01:003:0032 і :01:003:0033), що знаходяться на території Кам`янка-Бузької міської ради на АДРЕСА_2 .

Продавцями за указаними договорами були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким ці земельні ділянки належали на підставі державних актів про право власності на землю серії ІІ-ЛВ № 028428 та ІІ-ЛВ № 028427, виданих Кам`янка-Бузькою міською радою 11 січня 1996 року на підставі рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 21 грудня 1995 року № 325.

Рішенням 14 сесії 6 скликання Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 29 вересня 2011 року № 20 затверджено уточнену площу та конфігурацію меж земельної ділянки в розмірі 1 000 кв. м для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, - 258 кв. м для ведення особистого селянського господарства, яка передана ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 (згідно з рішенням виконкому від 25 грудня 1995 року № 325, загальна площа земельних ділянок для обслуговування житлового будинку - 1 212 кв. м (дві земельні ділянки - 606 кв. м кожна)) та доручено Кам`янка-Бузькому районному відділу ДП «Центр державного земельного кадастру» видати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 000 кв. м для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, - 258 кв. м для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

На підставі зазначених вище договорів купівлі-продажу земельних ділянок та рішення міської ради Лиситчуку С. Г. було видано державний акт про право власності серії ЯЛ № 677960 на земельну ділянку площею 0, 1000 га, кадастровий номер: :01:003:0031, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться на АДРЕСА_1 . З того часу ОСОБА_1 користується цією земельною ділянкою.

На замовлення позивача розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 10, 9917 га Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Сапіжанка - Гірник від 3 км + 000 м до 4 км + 800 м в межах території Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Роботи щодо розроблення цієї технічної документації виконувались у 2015 році КТ НВФ «Нові технології».

В результаті виконаних робіт встановлено, що площа земельних ділянок ДТГО «Львівська залізниця» на указаній ділянці становить 10, 9917 га. При польовому обстеженні виявлено, що частина земельної ділянки площею 0, 0398 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , накладається на смугу відведення залізниці.

Згідно з податковою декларацією щодо плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ПАТ «Українська залізниця» вноситься орендна плата за користування земельними ділянками.

Актом обстеження земельної ділянки від 22 грудня 2016 року, складеним комісією, якою здійснювалося обстеження земельної ділянки залізниці в межах населеного пункту м. Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузької міської ради, встановлено, що 4 км + 204м - 4 км + 202 м перегону Сапіжанка-Червоноград за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії в смузі відведення залізниці на відстані 9 м знаходиться сітчаста огорожа, яка огороджує житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_3 . Ширина земельної ділянки залізниці на 4 км + 204 м - 4 км + 220 м за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії згідно Плану границ полосы отвода Сапежанка-Кристонополь Львовской ж. д. в административных границах Каменко-Бугского р-на Львовской обл. от км 0 + 00 до км 22 + 500, г. Киев ,1959 г, на перегоні Сапіжанка-Червоноград становить 30 м.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються у користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України та Закону України «Про транспорт». До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту.

Відповідно до статті 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

На підтвердження користування спірною земельною ділянкою АТ «Укрзалізниця» було надано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 10, 9917 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Сапіжанка-Гірник» від 3 км + 000 м до 4 км + 800 м в межах території Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, а також план меж смуги відведення лінії Сапіжанка-Кристонополь Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 0 км + 00 до 22 км + 500.

Зазначена земельна ділянка належить до земель залізничного транспорту, АТ «Укрзалізниця» в особі ДТГО «Львівська залізниця» є належним користувачем цієї земельної ділянки, тому Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області не мала законних повноважень розпоряджатися землями указаної категорії.

У цій справі встановлено, що належна ОСОБА_1 на праві власності земельна ділянка накладається на земельну ділянку АТ «Українська залізниця». Площа накладення складає 0, 0398 га.

У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив.

Аналогічні правові висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц, від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 05 грудня 2018 року в справі № 522/2202/15-ц, від 21 серпня 2019 року в справі № 911/3681/17, від 22 січня 2020 року в справі № 910/1809/18, від 11 лютого 2020 року в справі № 922/614/19, від 30 червня 2020 року в справі № 19/028-10/13, від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц.

Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.

З урахуванням наведеного, задоволення заявлених АТ «Українська залізниця» позовних вимог не призведе до відновлення його порушених прав та інтересів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Вимога про витребування може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на належну позивачу земельну ділянку.

За таких обставин, належним способом захисту є позов речово-правового характеру, зокрема, віндикаційний позов, про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_1 та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності АТ «Укрзалізниця».

Схожих за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року в справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23).

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, проте помилились щодо мотивів відмови. Тому рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду слід змінити в частині мотивів такої відмови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на те, що в справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають зміні з викладенням їхніх мотивувальних частин в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 рокута постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року змінити, виклавши їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов