КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/20642/25

02 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Осадчої Наталії Олександрівни на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Майстренка О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Транспортні системи», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія Обрій», Акціонерне товариство «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ПРОВАНС», приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, -

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Транспортні системи», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія Обрій», Акціонерне товариство «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ПРОВАНС», приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.10.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.11.2025.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Транспортні системи», треті особи: ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія Обрій», АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ПРОВАНС», приватний нотаріус Гамаль І.М., про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги залишено без розгляду.

21 листопада 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Осадча Н.О. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що позивач зловживаючи своїми процесуальними правами подав до суду безпідставний позов, оскільки відсутні порушенні права та законні інтереси позивача.

Вказує на те, що позивач зловживаючи своїми процесуальними правами не відвідував судові засідання у справі ані особисто, ані через свого представника (зокрема 14.11.2025, 19.11.2025), що і призвело до рішення суду залишити даний позов без розгляду.

Також звертає увагу суду, що позивачем даний позов в справі № 760/20642/25 подано безпідставно з метою штучного затягування розгляду іншої справи № 760/13678/21.

З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 57 000,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2025 року в задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Осадчої Н.О. про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 17 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Осадча Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 57 000,00 грн. Окрім того, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. за розгляд в апеляційній інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, судом першої інстанції не було враховано, що представник відповідача у своїх заявах зазначав про попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат.

Звертає увагу на те, що позивач зловживаючи своїми процесуальними правами подав до суду безпідставний позов, оскільки у нього відсутні порушенні права та законні інтереси в межах даного позову.

Вказує на те, що позивач зловживаючи своїми процесуальними правами не відвідував судові засідання у справі ані особисто, ані через свого представника (зокрема 14.11.2025, 19.11.2025), що і призвело до рішення суду залишити даний позов без розгляду.

Також звертає увагу суду, що позивачем даний позов в справі № 760/20642/25 подано безпідставно з метою штучного затягування розгляду іншої справи № 760/13678/21.

Вказує на те, що залишення даного позову без розгляду відбулось вже на стадії розгляду справи по суті, отже, в разі явки позивача та/або його представника на останнє судове засідання судом мало би виноситися рішення по суті справи, але повторна неявка позивача у судове засідання призвела до залишення позову без розгляду, що свідчить про недобросовісність дій позивача. Таким чином представником відповідача було у повному обсязі реалізовано весь обсяг робіт (подання заяв по суті справи, долучення доказів, участь у судових засіданнях тощо) в межах розгляду даної справи, у зв`язку з чим відповідачем в повному обсязі сплачено гонорар адвокату.

В судове засідання сторони не з`явились. ОСОБА_1 , ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія Обрій», приватний нотаріус Гамаль І.М., ОСОБА_2 та АТ «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ПРОВАНС» про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду поштова кореспонденція була доставлена адресату.

19 березня 2026 року до Київського апеляційного суду представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осадчої Н.О. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи без участі не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника відповідача, адвоката Осадчої Н.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Транспортні системи», про визнання недійсним договору про відступлення права вимог, суд першої інстанції не вбачав необґрунтованості у діях позивача у зв`язку із поданням позову і в подальшому залишення без розгляду судом. Адже матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, а також зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тобто відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «необґрунтовані дії позивача».

Тому для розуміння вказаного поняття слід виходити з дозволених меж реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового процесу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц (провадження № 61-44038св18) зроблено висновок, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідача вказує, що неправомірні дії позивача полягають в повторній неявці позивача та його представника в судові засідання, подання безпідставного позову поданого з метою штучного затягування розгляду іншої справи № 760/13678/21.

Колегія суддів перевірила наведені доводи представника відповідача та дійшла висновку, що відсутні підстави для визнання дій позивача недобросовісними, оскільки звернення позивача до суду за захистом, свого порушеного права, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, дії сторони, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Разом з тим, оцінка щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог чи відмови надається судом під час розгляду справи по суті спору.

Доводи відповідача, що неявка сторони позивача в судові засідання є свідченням зловживання процесуальними правами, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки сама по собі неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача за відсутності доказів, які свідчили би про обставини, що стали підставою для такої неявки та неподання заяви про розгляд справи без участі позивача.

Таким чином, наведені в даній справі обставини і докази дають підстави для висновку, що позивач мав право для звернення до суду із зазначеним позовом за захистом прав, які вважав порушеними. Крім того, повторна неявка позивача в судове засідання, яка хоча і стала підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки (згідно з п. 3 частини 1 статті 257 ЦПК України), однак не може свідчити про необґрунтованість дій позивача чи зловживання такими правами.

З огляду на наведене, на думку суду апеляційної інстанції, відсутні підстави для висновку вважати такі дії позивача необґрунтованими та такими, що тягнуть за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

В межах доводів вимог апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено підстав для висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Осадчої Наталії Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року

Головуючий: Судді: