справа № 619/2279/26
провадження № 2-н/619/417/26
УХВАЛА

іменем України

13 квітня 2026 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Пруднікова О.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію,-

встановила:

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2025 по 01.03.2026 в сумі 18 792, 24 грн.

Від боржника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій просить відмовити у видачі судового наказу, посилаючись на те, що поданняцієї заяви та викладених у ній заперечень свідчить про наявність між сторонами спору про право, що виключає можливість розгляду справи в порядку наказного провадження. Заявлені вимоги потребують: дослідження доказів, встановлення фактичних обставин, правової оцінки взаємовідносин сторін. Суть наказного провадження полягає у його застосуванні до вимог, які є безспірними. Такий підхід узгоджується і з офіційними матеріалами Верховного Суду: у презентації судді КЦС ВС Н. Сакари прямо зазначено, що наказне провадження призначене для розгляду заяв про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір про право. Видача судового наказу за наявності спору про право фактично позбавляє боржника можливості бути почутим судом та становить порушення права на справедливий суд. Таким чином, у справі відсутня безспірність вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження. Отже, за наявності поданих заперечень і заявленого спору про право, суд не має підстав вважати вимогу безспірною, а тому питання має вирішуватися не наказом, а лише в позовному провадженні.

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з діючим цивільно-процесуальним законодавством, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, а, оскільки закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи заяву боржника, вбачається спір про право.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, оскільки заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 161, 165, 166, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановила:

У видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію - відмовити.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду в позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Пруднікова