ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3071/26 Провадження 4-с/636/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Золотоверхої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

представника заявника адвоката Пилипчук Л.М.,

представника заінтересованої особи - в.о.начальника Вовчанського ВДВС Онікієнко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,-

ВСТАНОВИВ:

30.03.2026 поштовим зв`язком до суду надійшла скарга ОСОБА_1 за підписом представника заявника адвоката Пилипчук Л.М. на рішення державного виконавця Вовчанського ВДВС постанови про накладення штрафу від 29.09.2025 уВП№38579130.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 20.06.2013 у справі № 617/549/13-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), починаючи з 27.03.2013 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, після чого в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення повноліття ОСОБА_4 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вищезазначеного рішення відкрито виконавче провадження № 38579130. Представником скаржника у Вовчанський ВДВС в інтересах скаржника ОСОБА_1 було направлено запит з проханням надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчих проваджень в електронному вигляді шляхом надсилання на адресу адвоката постанов про відкриття виконавчих провадження з ідентифікатором доступу сторін до матеріалів ВП. Відповіддю від 11.03.2026 за № 20.15-30/3145 Вовчанський ВДВС повідомив, що вищезазначене виконавче провадження перебуває у відділі на виконанні та надав постанову з ідентифікатором доступу сторін. Після ознайомлення з матеріалами ВП № 38579130 стало відомо про існування постанови про накладення штрафу від 29.09.2025 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів (розмір штрафу 220 933,69 грн.)

Боржнику ОСОБА_1 державним виконавцем не було надано жодних документів, які б підтверджували сам факт нарахування штрафу, розмір та дату винесення постанови про накладення штрафу, як не направлялося і розрахунку про розмір заборгованості по сплаті аліментів.

Окрім того, ОСОБА_1 з 30.07.2024 прийнятий на військову службу отримує грошове забезпечення з якого, відповідно до норм чинного законодавства підлягають стягненню аліменти. При цьому, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було винесено державним виконавцем лише 29.09.2025.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби України. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Згідно із ч. 1 ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У постанові від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14- 37цс21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні частини другої статті 63 Закону України № 1404-VIII, яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному частиною другою статті 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Права і обов`язки виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, тощо. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається Законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувана; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи-підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа-підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа-підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувану присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувану, виконавець письмово повідомляє стягувану про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини. Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу. Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції № 512/5 постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови; строку і порядку набрання чинності постановою. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону.

Однак державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу від 29.09.2025 з порушенням вищезазначених норм, в мотивувальній частині не вказано мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення, не здійснено посилання на законодавчу норму, не зазначено дату на яку утворилася визначена виконавцем сума заборгованості. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження. Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу. Аналогічна правова позиція викладена в правовому висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року №2610/27695/2012, в якому також зазначено, що оскаржувана постанова державного виконавця не може вважатися справедливою, оскільки заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виникла не з вини боржника, а з вини державного виконавця, який неправильно визначав розмір аліментів та базу їх стягнення.

Слід зазначити, шо з матеріалів виконавчого провадження № 38579130 вбачається, що розрахунок заборгованості перед винесенням постанови про накладення штрафу від 29.09.2025 не проводився, крайній розрахунок було проведено станом на 01.04.2021, що фактично ставить під сумнів зазначену державним виконавцем суму заборгованості.

Окрім того, з 30.07.2024 ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України, постійно отримує грошове забезпечення, на яке мало б бути звернене стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» І визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У передбачених у частині четвертій названої статті випадках, виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику. Тобто саме на виконання покладено обов`язок щомісячно обчислювати, як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так, і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонами виконавчого провадження, зокрема боржнику.

Частиною 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. З матеріалів виконавчого провадження № 38579130 вбачається, що державним виконавцем не перевірялося місце реєстрації боржника, як і не перевірялося місце працевлаштування, що свідчить про бездіяльність державного виконавця, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів.

Просить скасувати постанову в.о. начальника відділу Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Онікієнко Людмили Миколаївни від 29 вересня 2025 року щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 220933,69 грн., що складає 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів по АСВП №38579130.

13.04.2026 від Вовчанського ВДВС надійшов відзив на позов, в якому зазначено наступне. З доводами скарги Вовчанський ВДВС погодитись не може.

20.06.2013 Вовчанським районним судом Харківської області винесено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , справа № 617/549/13-ц. Виходячи зі змісту судового рішення, відповідач був обізнаний про розгляд справи судом. 21.06.2013 до Відділу на примусове виконання надійшов виконавчий лист № 617/549/13-ц виданий 20.06.2013 Вовчанським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), починаючи з 27.03.2013 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, після чого в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення повноліття ОСОБА_4 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.06.2013, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 24.07.2013, 19.06.2018, керуючись статтею 56 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про арешт майна боржника, а саме: трактор колісний Т-25, днз НОМЕР_1 . 19.06.2018, керуючись статтею 40 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про розшук майна боржника, а саме: трактор колісний Т-25, днз НОМЕР_1 . 23.06.2018 боржнику направлено повідомлення про обов`язок сплачувати аліменти стягувачу. 27.06.2018 боржник ОСОБА_1 надав до Відділу заяву, в якій повідомляє про те що, у його власності не перебуває вищевказаний транспортний засіб, оскільки останній продав його третій особі, місце знаходження майна - наразі невідоме. Вказана заява свідчить про те, що боржнику було відомо про наявність відносно нього судового рішення про стягнення аліментів на наявність відкритого виконавчого провадження. 24.07.2020, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про арешт коштів боржника та направлена на виконання шляхом накладення електронного підпису КЕП. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2021 складала 155839,70 грн.

З моменту відкриття виконавчого провадження аліменти не сплачувались боржником, про наявність виконавчого провадження боржнику було відомо. 08.04.2021, керуючись ст.ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та направлені на виконання до відповідних органів та установ. 24.09.2025, Відділом отримана відповідь на запит до ПФУ, про те, що боржник отримує дохід у ВЧ НОМЕР_2 . 29.09.2025, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, та встановлено, що станом на 01.09.2025 заборгованість складає 441867,38грн. 29.09.2025, керуючись частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки та направлена разом з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», простою кореспонденцією. 29.09.2025, керуючись статтями 10, 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 38579130 та направлена на виконання до ВЧ НОМЕР_2 через Генштаб ЗСУ.

Починаючи з 09.03.2026, на рахунок Відділу надходять грошові кошти, стягнуті з доходу боржника - аліменти, які перераховуються стягувачу за наданими нею банківськими реквізитами. До моменту направлення вищевказаної постанови за місцем доходу боржника, рішення суду про стягнення аліментів, боржником не виконувалось взагалі, підтвердженням цього є заява стягувача ОСОБА_5 , в якій остання зазначає, що не отримувала аліменти від боржника з моменту відкриття виконавчого провадження.

Підстави, наведені заявником у матеріалах скарги про скасування постанови про накладення штрафу № 38579130 є необґрунтованими, а саме: відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України,- батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. З 21.06.2013 (дата відкриття виконавчого провадження) по 10.04.2026 від боржника або його представника не надходили заяви про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, однак державним виконавцем направлявся розрахунок разом з постановою про стягнення штрафу перед направленням на виконання постанови до ВЧ згідно з вимогами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Саме 29.09.2025, державним виконавцем перед винесенням постанов про накладення штрафу та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 38579130, обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі АСВП), що підтверджується відміткою про дату та час в АСВП. Після встановлення факту про наявність заборгованості зі сплати аліментів, а саме: наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, керуючись ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, про що зазначено в Постанові: в мотивувальній частині викладена підстава винесення постанови про штраф - вказана норма закону, на підставі якої, підлягає винесенню постанова про накладення штрафу, а саме: ч. 14 ст. 71Закону України «Про виконавче провадження», містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Відповідно до п. 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень - виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції: Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; реквізити: найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. строку і порядку набрання чинності постановою. та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу. В постанові зазначено: відомості про розмір заборгованості - 441867,38грн та сума штрафу 220933,69грн. Отже, державним виконавцем, при винесенні постанови про накладення штрафу, вказані всі необхідні реквізити, відповідно до вимог п. 7 Розділу І та п. 8 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень. Дійсно, в постанові про накладення штрафу не відображена дата, на яку утворилася заборгованість зі сплати аліментів, що є помилкою виконавця, однак цей факт не спростовує наявність заборгованості. І жодним чином, не вказує на безпідставність винесення постанови про накладення штрафу, адже боржник аліменти дійсно не сплачував на момент винесення постанови.

13.04.2026, керуючись статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі - постанова про накладення штрафу від 38579130 від 29.09.2025 та направлена сторонам до відома, стягувачу за фактичним місцем її проживання, згідно наданої нею заяви, боржнику за адресою, яка міститься в матеріалах справи та представнику боржника за адресою, вказаною у раніше наданому запиті щодо надання ідентифікатору доступу до матеріалів виконавчого провадження. Доводи про бездіяльність державного виконавця, що нібито полягає у не перевірці місця реєстрації та працевлаштування боржника, є безпідставними, оскільки в матеріалах виконавчого провадження в АСВП в розділі «сформовані запити», наявні запити до Податкової служби України та Пенсійного Фонду України щодо отримання інформації про джерела доходу боржника, починаючи з 19.07.2017 (початок роботи та впровадження системи АСВП) по сьогоднішній день. Згідно з наданою інформацією Державної податкової служби України, в період з VI кварталу 2013 боржник не мав джерел доходів. Інформація про наявність доходу у боржника отримана державним виконавцем 24.09.2025, після чого були вжиті заходи щодо стягнення аліментів з реального доходу боржника. Згідно з наданою інформацією Державної міграційної служби України, місце реєстрації боржника - АДРЕСА_2 , тобто місце реєстрації боржника не змінювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»,- сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Перевіркою журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції встановлено, що заяви від боржника про зміну місця реєстрації, місця проживання, місця роботи до Відділу не надходили. У межах виконавчого провадження державним виконавцем здійснювалися необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, однак боржник продовжував ухилятися від сплати аліментів. Стягнення аліментів розпочалося тільки після направлення на виконання до ВЧ постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Просили відмовити в задоволенні скарги на рішення державного виконавця про накладення штрафу № 3859130 від 29.09.2025.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, просила задовольнити, зазначила, що з урахуванням практики Верховного суду, фактичних обставин справи, є всі підстави стверджувати, що заборгованість зі сплати аліментів у заявника викникла не з його вини, а через неналежне виконання своїх обов`язків державним виконавцем, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам закону, а постанова державног овиконавця про внесення виправлень до оскарджуваної постанови по факту є доповненням вказаної постанови обов`зковими реквізитами.

Представник Вовчанського ВДВС у судовому засіданні зазначила, що проти задоволення скарги заперечує в повному обсязі, обов`язки державного виконавця в рамках ВП №38579130 виконувалися відповідно до вимог чинного законодавства, в т.ч. щодо винесення оспорюваної постанови від 29.09.2025. Також повідомила, що за наявною в електронній системі виконвчих проваджень інформацією державний виконавець кожного місяця робив відповідні запити з метою встановлення наявності у боржника джерел доходу, проте така інформація отримана не була. Разом із тим вказувала, що боржнику було відомо про існування виконавчого провадження, оскільки він звертався із заявою з приводу накладеного деражввним виконавцем арешту на транспортний засіб, сам боржник державну виконавчу службу про зміну місця роботи не повідомляв. Розрахунок заборгованості станом на 01.09.2025 було направвлено боржнику разом із копією паостанови про накладення штрафу. На теперішній час дійсно встановлено місце роботи//служби боржника, та скеровано виконавчий документ для здійснення відрахувань із доходу боржника.

Суд, вислухавши доводи представнків заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

21.06.2013 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вовчанського РУЮ Дудка А.С. відкрито виконавче провадження №38579130 з примусового виконання виконавчого листа №617/549/13-ц, виданого 20.06.2013 Вовчанським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), починаючи з 27.03.2013 і до досягнення повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, після чого в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення повноліття ОСОБА_4 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

29.09.2025 в.о. начальника Вовчанського ВДВС Онікієнко Л.М. в рамках ВП№38579130 винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій зазначено:

- у вступній частині: виконавця; назва та орган, що видав, документу, на підставі якого здійснюється ВП; суть виконавчого документа; боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_7 ;

- у мотивувальній частині: посилання на норму закону (абз.3 ч.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження, виходячи зі змісту викладеного); обставини («21.06.2013 пред`явлено до примусового виконання виконавчий лист №617/549/13-ц, виданий 20.06.2013, документ видав: Вовчанський райсуд Харківської області. Постановою від 21.06.2013 відкрито виконавче провадження №38579130 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 станом на _________ утворилася заборгованість зі сплати аліментів 441867.38 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки»);

- у резолютивній частині: рішення про накладення на ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_7 штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 220933.69 грн.; посилання на п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження»; строк пред`явлення постанови до виконання; право на оскарження постанови.

Заявником подано до суду також копію військового квитка на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (згідно якого останній прийнятий на військову службу 30.07.2024); копію довідки з в/ч НОМЕР_2 (згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_2 , період не зазначено).

Державним виконавцем надано копію постанови в.о. начальника Вовчанського ВДВС Онікієнко Л.М. про виправлення помилки у процесуальному документі від 13.04.2026 в рамках ВП№38579130 (якою постановлено «внести виправлення до документу «Накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів» від 13.04.2026: виправити помилку у процесуальному документів, зазначивши, що заборгованість у розмірі 441867.38 грн. утворилася станом на 01.09.2025»); а також скрин-шот з ІС ДП «НАІС» щодо ВП №38579130, з якого вбачається розрахунок заборгованості за період з липня 2024 по листопад 2025, станом на вересень 2025 сума заборгованості 441850.94 грн., сплата зі сторони боржника вбачається тільки у жовтні 2025).

Заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, заявником та його представником до суду надано достатні докази, що підтверджують час отримання ними копії оскаржуваної постанови, що, на думку суду, є достаньою підставою для поновлення пропущеного процесуального строку заявникові.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За правилами частин першої та третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), передбачений, зокрема, статтею 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно з частинами першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої, четвертої та шостої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 14 ст. 71 Закону визначено за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Окрім Закону України «Про виконавче провадження» підлягає застосуванню Інструкція з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у ред. наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція з організації примусового виконання рішень), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню містить окремий розділ XVI з 10 статей, присвячений особливостям виконання рішень про стягнення аліментів.

П. 8 гл. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.4 р. XVI Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.ч.7,8 р. XVI Інструкції У разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є меншим, ніж сума відповідних платежів за три місяці, орган державної виконавчої служби, приватний виконавець письмово повідомляє стягувача про відмову у видачі довідки та надає йому розрахунок заборгованості. Виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження. Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до вимог пункту 7 розділу І Інструкції постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. строку і порядку набрання чинності постановою. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згіндо ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Посилання представника заявника на ту обставину, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 виникла не з вини боржника, а через бездіяльність державного виконавця та на необхідність врахування практики ВП ВС, зокрема висновків, наведених у Постанові від 14 грудня 2021 року №2610/27695/2012, суд вважає необгрунтованим. Так, ВПВС у вказаній постанові зазначала, що постанова державного виконавця не може вважатися справедливою, оскільки заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виникла не з вини боржника, а з вини державного виконавця, який неправильно визначав розмір аліментів та базу їх стягнення.

Матеріали скарги також не містять інформації про існування будь-яких поважних причин, які перешкоджали заявнику своєчасно та в повному обсязі виконувати рішення суду.

Відомості про звернення ОСОБА_1 до державної виконавчої служби або до суду з приводу його незгоди//оскарження проведеного державним виконавцем розрахунку, станом на день розгляду цієї скарги судом відсутні. Так само і відсутні докази визнання протиправною бездіяльності держаного виконавця, яка, за твердженням представника заявника, призвела до утворення заборгованості. Твердження представника заявника про те що між стягувачем та боржником велися перемовини про переведення права власності боржника на нерухоме майно в рахунок сплати алміентів, суд також не бере до уваги як такі, що не підтверджені жодним чином та не спростовують факту утворення заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_1 .

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»,який набрав чинності 28 серпня 2018 року (далі - Закон № 2475-VIII), яким доповнено статтю 71 Закону № 1404-VIII частиною чотирнадцятою, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

За приписами частин другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Таким чином суд приходить до висновку, що доводи скарги ОСОБА_1 щодо необгрунтованості та протиправності прийнятого державним виконавцем рішення про накладення на нього штрафу, так само як і доводи про утворення заборгованості зі сплати аліментів не з вини боржника, в ході розгляду даної скарги не знайшли свого підтведження. Не зазначення по тексту постанови дати, на яку утворилась заборгованість, на думку суду, не є вирішальним фактором, що має тягнути за собою скасування постанови, оскільки діюче законодавство не містить категоричної умови щодо зазначення вказаної дати в постанові про накладення штрафу, а оскаржувана постанова за своєю формою й змістом вцілому відповідає вимогам до вказаної категорії виконавчих документів//процесуальних рішень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258, 260, 261, 353, 447-1, 448, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови державного виконавця Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 29.09.2025.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Вовчанського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 29.09.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 220933,69 грн., що складає 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів по АСВП №38579130, - залишити без задовлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Золотоверха