УХВАЛА

07 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 369/6170/25

провадження № 61-3596ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», в інтересах якого діє адвокат Мосюк Мирослава Миколаївна, на постанову Київського апеляційного суду

від 28 січня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначила, що має намір подати позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока» (далі - ТОВ «ФК «Толока», товариство) про зобов`язання вчинити дії, зокрема зобов`язати товариство поновити її у реєстрі інвесторів, які брали участь в інвестуванні будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , закріпивши за нею об`єкти інвестування - майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта інвестування 183/1, поверх 16, 1 кімната, загальна площа 51,60 кв. м. Зобов`язати ТОВ «ФК «Толока» видати їй довідку про набуття у власність об`єкту інвестування однокімнатної квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , номер об`єкта інвестування 183/1, поверх 16, 1 кімната, загальна площа 51,60 кв. м, та внести дані щодо неї до переліку довірителів, яким забудовник у подальшому зобов`язаний передати у власність об`єкт інвестування - вказану однокімнатну квартиру.

Заява мотивована тим, що 25 березня 2025 року позивачці з Інформаційної довідки № 245-3 стало відомо, що Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відносно особи, майно/права якої обтяжуються: ТОВ «ФК «Толока» на підставі постанови державного виконавця № 53667939 від 23 травня 2017 року накладено арешт на вказану квартиру, яка зареєстрована за відповідачем та перебуває під арештом з інших підстав. На думку ОСОБА_1 існують реальні ризики, що спірний об`єкт нерухомості буде відчужено. При цьому відповідно до Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 290204555 від 14 грудня 2021 року, спірна квартира була зареєстрована на третю особу - ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші». Надалі, спірний об`єкт повторно зареєстровано за відповідачем.

Заявниця зазначає, що відповідач неодноразово вдається до незаконних дій щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за третіми особами, що створює ризики незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

Враховую викладене, ОСОБА_1 просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_2 та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 13 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 травня 2025 року скасовано, постановлено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 . В іншій частині заяви відмовлено.

18 березня 2026 року через підсистему Електронний суд представник ТОВ «ФК «Толока» - адвокат Мосюк М. М. подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року у справі № 369/6170/25, яку просить скасувати, залишивши в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не є власником спірного майна та не набула на нього прав за договором про участь у фонді фінансування будівництва (далі - Договір ФФБ). ТОВ «ФК «Толока» не реєструє та не надає права власності на об`єкти інвестування, а лише управляє коштами, а тому вимога позивачки про зобов`язання ТОВ «ФК «Толока» передати у власність ОСОБА_1 об`єкт інвестування - квартиру не є правильним способом захисту. Наразі правовідносини між товариством і ОСОБА_1 щодо об`єкту інвестування припинені, внаслідок чого вона втратила права на цей об`єкт, не виконавши умови договору.

Доводами касаційної скарги також є те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, зазначивши: «…спірний об`єкт інвестування, який мав би бути зареєстрований за позивачем зареєстровано за відповідачем…», зробив висновки щодо спірного об`єкту нерухомого майна на користь позивачки у межах розгляду заяви про забезпечення позову, не досліджуючи докази та аргументи сторін, тобто фактично виніс судове рішення на користь ОСОБА_1 по суті спору, що є порушенням норм процесуального права.

Також звертає увагу, що у заяві про забезпечення позову не було доведено належними і допустимими доказами, що відповідачем вчиняються дії, які можуть призвести до реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржених судових рішень.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня

2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі

№ 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/23090/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що між нею і ТОВ «ФК «Толока» виник спір щодо квартири, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. При цьому відповідачем вчиняються дії щодо реєстрації права власності спірної квартири за третіми особами, що створює ризики невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що між сторонами виник спір з приводу квартири, зміна власника якої до вирішення спору може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову, дійшов цілком обґрунтованого висновку про застосування заходів забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на заперечення проти заявлених позовних вимог, однак оцінка обґрунтованості та доведеності позовних вимог, при вирішенні питання про забезпечення позову, не здійснюється.

Використані апеляційним судом в оскарженій постанові формулювання, не свідчать і не можуть тлумачитись як висновок суду щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог та не є вирішенням спору по суті.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що позивачка не надала доказів вчинення та/або підготовки до вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження спірного нерухомого майна, то Верховний Суд у постанові

від 03 березня 2023 року в справі № 905/448/22 вже звертав увагу, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Застосовані апеляційним судом заходи забезпечення позову не перешкоджають користуванню квартирою, носять тимчасовий характер та спрямовані, зокрема, на унеможливлення зміни власника належного відповідачу майна до вирішення спору судом.

Верховний Суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений права, за наявності передбачених законом підстав (глава 10 розділу І ЦПК України), ініціювати перед судом питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим; скасування заходів забезпечення позову; відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», в інтересах якого діє адвокат Мосюк Мирослава Миколаївна, на постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року у справі № 369/6170/25.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников