ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 359/9992/23

провадження № 61-10926св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Матківським Олегом Богдановичем, на постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., Мостової Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») звернулося до суду з позовом, у якому просило зобов`язати ОСОБА_1 усунути загрозу газорозподільній станції «Осокорки-1» Ду 100 мм Ру 5,5 МПа шляхом невідкладного демонтажу огорожі та фундаменту на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:2266.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ТОВ «Оператор ГТС України» отримало від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») об`єкти газотранспортної системи та з 01 січня 2020 року несе повну відповідальність перед державою за магістральні газопроводи, в тому числі і газорозподільну станцію ГРС «Осокорки-1», яка відповідно до пункту 2.1 «СНиП 2.05.06- 85 Магистральные трубопроводы» відносяться до 1 класу та її охоронна зона становить 150 метрів з кожної сторони.

Зазначав, що під час обстеження охоронної зони газорозподільної станції «Осокорки-1» працівниками ТОВ «Оператор ГТС України» у 2023 році виявлено, що власник земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:2266 ОСОБА_1 в адміністративних межах села Гнідин Золочівської ОТГ Бориспільського району Київської області, в охоронній зоні на ділянці газорозподільної станції «Осокорки-1» встановив огорожу на відстані 126,1 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1», провів несанкціоновані будівельні роботи з заливки фундаменту.

Спорудження відповідачем указаних об`єктів на земельній ділянці, яка перебуває в охоронній зоні газорозподільної станції «Осокорки-1», є порушенням імперативних вимог Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про трубопровідний транспорт», Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1747 «Про затвердження Правил охорони магістральних газопроводів».

Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2025 року позов залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, пославшись на норми статей 65, 111 ЗК України, згідно з якими використання земель транспорту регулюється законом, а обтяження прав на земельні ділянки (крім безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації; статей 1, 5, 7, 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», відповідно до яких охоронна зона встановлюється з моменту введення об`єкта в експлуатацію, але для існуючих споруд обмеження не застосовуються ретроспективно; статей 7, 11, 16 Закону України «Про трубопровідний транспорт», за змістом яких магістральний трубопровідний транспорт є державною власністю, а охоронні зони встановлюються для забезпечення безпеки, але з урахуванням погоджень та відсутності реєстрації обмежень, дійшов висновку про те, що земельна ділянка була надана відповідачу (через попередніх власників) до будівництва ГРС, обмежень у використанні не зареєстровано, споруди існували до введення ГРС в експлуатацію, розміщення погоджено уповноваженим органом, тому порушення режиму охоронної зони відсутнє, а позов не підлягає задоволенню.

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року доповнено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2025 року таким змістом: «Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» , що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Любомира Гузара, 44 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. витрати за проведення експертизи в розмірі 24 000 грн. В задоволенні вимог заяви в іншій частині відмовлено.».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року апеляційні скарги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2025 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2025 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути загрозу газорозподільній станції «Осокорки-1» Ду 100 мм Ру 5,5 МПа шляхом невідкладного демонтажу огорожі та фундаменту на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:2266 у межах охоронної зони 150 метрів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду аргументована тим, що на відстані 92,9 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» встановлено огорожу, а на відстані 126,1 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» проведено несанкціоновані будівельні роботи з заливки фундаменту, що є порушенням вимог частини 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», у відповідності до вимог якого заборонено будувати житлові будинки та будівлі на земельних ділянках в охоронній зоні об`єкта магістрального трубопроводу. Вказане порушення відображено в акті від 08 червня 2023 року. Суд зазначив, що порушення вимог частини 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» підтверджується даними Топографічного знімання відображеному в Ситуаційному плані М 1:1000 № 013440-ІВ з чітким позначенням меж охоронної зони на місцевості саме на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:2266, фундамент та огорожа, а також точна відстань об`єктів порушень до газорозподільної станції «Осокорки-1». Згідно вказаного Ситуаційного плану земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:2266 перебуває в охоронній зоні газорозподільної станції «Осокорки-1», а на відстані 92,3 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» встановлено огорожу, на відстані 126,1 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» проведено несанкціоновані будівельні роботи з заливки фундаменту. Суд дійшов висновку про те, що вказані обставини свідчать про порушення охоронної зони передбаченої статтею 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» у розмірі 150 метрів..

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Матківський О. Б. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2025 року у справі № 381/3190/21, у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 524/2094/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 набув земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, в якому прямо зазначено, що ділянка вільна від будь-яких обтяжень. Це означає, що він, як добросовісний набувач, розраховував на те, що його право власності буде захищене державою, а умови користування земельною ділянкою - зрозумілими і передбачуваними.

Проте апеляційний суд фактично застосував до нього обмеження, які не існували та не були зареєстровані на момент укладення договору і набуття права власності. Таким чином, ОСОБА_1 нав`язані нові обтяження, що суперечить як принципу правової визначеності, так і положенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд не надав оцінки висновкам земельно-технічної експертизи, проведеної Українським незалежним інститутом судових експертиз, яка підтверджувала відсутність обмежень.

Апеляційний суд не оцінив докази щодо часу створення фундаменту й огорожі в межах охоронної зони, чим порушив принцип змагальності та вимоги статті 89 ЦПК України. Суд визнав порушення охоронної зони, рахуючи відстань від огорожі ГРС, хоча такі доводи не заявлялися заявником та не досліджувалися в суді першої інстанції.

Доводи інших учасників справи

Представник ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» Мясков О. Є. подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Бориспільського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 359/9992/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.

Зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Матеріали справи № 359/9992/23 надійшли до Верховного Суду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що ОВ «Оператор газотранспортної системи України» є балансоутримувачем газорозподільної станції «Осокорки-1» Ду 100 мм Ру 5,5 МПа, яка є об`єктом підвищеної небезпеки з охоронною зоною 150 метрів від огорожі.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:2266 належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності з 2022 року, утворена шляхом об`єднання ділянок, наданих ОСОБА_2 у 2000-2002 роках для ведення фермерського господарства. На ділянці розташовані огорожа та фундамент.

Також установлено, що земельно-технічна експертиза на замовлення відповідача підтвердила відсутність обмежень станом на 2000-2002 роки та в подальшому. Відповідач наголошував на тому, що ГРС побудована після надання землі, а обмеження охоронної зони не поширюються на існуючі на той момент споруди.

Представниками ТОВ «Оператор ГТС України» та Золочівської сільської ради, за участю відповідача складено акт від 08 червня 2023 року про те, що проведено обстеження охоронної зони ГРС «Осокорки-1», яка розташована на території с. Гнідин Золочівської ОТГ Бориспільського району Київської області, охоронна зона якої, відповідно до статті 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», становить 150 метрів від огорожі ГРС. У результаті обстеження було встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:2266, встановлено залізобетонну огорожу по периметру земельної ділянки (на відстані близько 93 метрів від огорожі ГРС) та відбувається будівництво цегляної будівлі (на відстані близько 126 метрів від огорожі ГРС)..

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження оскаржуваного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2025 року у справі № 381/3190/21, у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 524/2094/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1163 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

У разі неусунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу (стаття 1164 ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 111 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 112 ЗК України охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

У свою чергу, стаття 73 ЗК України визначає, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, надані під наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також під наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони.

Згідно зі статтею 11 Закону України від 15 травня 1996 року № 192/96-ВР «Про трубопровідний транспорт» до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

Режим використання земель охоронної зони магістрального газопроводу, незалежно від того як вони використовуються, регулюється Законом України № 3041-VI від 17 лютого 2011 року «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» (далі - Закон № 3041-VI).

Згідно з абзацом 7 частини першої статті 1 Закону № 3041-VI охоронна зона об`єктів магістральних трубопроводів - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції магістральних трубопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

При цьому, абзацами 8-9 частини першої статті 1 Закону № 3041-VI визначено, що підприємства магістральних трубопроводів - суб`єкти господарської діяльності, які здійснюють експлуатацію об`єктів магістральних трубопроводів, а правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів - установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також підприємствами магістральних трубопроводів, що встановлюється в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.

Відповідно до статті 8 Закону № 3041-VI на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом. Обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію. Перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення дії обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Закону № 3041-VI для забезпечення безпечної експлуатації вздовж об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів газопроводу високого тиску (від 300 міліметрів до 600 міліметрів включно), який проходить біля земельної ділянки відповідача, встановлюється охоронна зона у розмірі 150 м вздовж об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 Закону № 3041-VI земельні ділянки, розташовані в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів, не вилучаються у їх власників або користувачів, а використовуються з обмеженнями, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Зазначені обмеження встановлюються для власників та користувачів земельних ділянок на провадження ними господарської діяльності в цих охоронних зонах залежно від визначених внутрішніх зон безпеки охоронних зон або в межах всієї охоронної зони об`єктів магістральних трубопроводів.

Згідно зі статтею 19 Закону № 3041-VI будівельні, ремонтні, земляні, геологорозвідувальні, бурові, вибухові, гірничі та днопоглиблювальні роботи на земельних ділянках, розташованих в охоронних зонах, у місцях, де магістральні трубопроводи проходять через водні об`єкти, болота, торфорозробки та місця видобутку корисних копалин, а також всі інші роботи, пов`язані з розробкою ґрунту на глибину більше 30 сантиметрів на таких земельних ділянках, проводяться лише на підставі письмового погодження з підприємствами магістральних трубопроводів. На зрошуваних землях, розташованих у межах охоронних зон, роботи, пов`язані з тимчасовим затопленням земель, проводяться на підставі письмового погодження з підприємствами магістральних трубопроводів. У разі відмови у наданні погодження на тимчасове затоплення зрошуваних земель, розташованих в охоронних зонах, підприємства магістральних трубопроводів письмово повідомляють про це власників та користувачів земельних ділянок із зазначенням причин і строку, протягом якого не може проводитися тимчасове затоплення. Особи, які отримали письмове погодження на проведення робіт на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, зобов`язані виконувати ці роботи з дотриманням умов їх проведення та додержанням правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. Умови проведення будівельних, ремонтних, земляних та інших робіт визначаються підприємствами магістральних трубопроводів. Зазначені умови визначають комплекс заходів, вжиття яких є необхідним для виключення можливості виникнення аварій, аварійних ситуацій на об`єкті магістральних трубопроводів під час проведення відповідних робіт. Надання письмового погодження на проведення робіт в охоронних зонах, з визначенням умов проведення будівельних, ремонтних, земляних та інших робіт у таких зонах, а також письмової відмови в їх проведенні здійснюються протягом одного місяця з дня отримання підприємством магістрального трубопроводу клопотання про їх надання. Відмова в наданні письмового погодження на проведення робіт на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, надається у разі якщо: проведення робіт заборонено цим Законом; проведення робіт створить загрозу виникнення аварії (аварійної ситуації) на об`єкті магістрального трубопроводу.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 3041-VI до особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, належить, зокрема заборона: житлові будинки, виробничі чи інші будівлі та споруди, громадські будівлі; будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; висаджувати багаторічні насадження.

Аналогічна заборона міститься у пункті 11 Правил охорони магістральних трубопроводів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1747 (далі - Правила № 1747).

Таким чином, встановлення охоронних зон вздовж об`єктів магістральних газопроводів та обмежень у використанні власниками таких земель спрямоване на забезпечення належної експлуатації магістральних трубопроводів, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому, тому у разі недотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон, підприємства магістральних трубопроводів наділені правом звертатися до суду з позовами про усунення порушень правового використання земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. У зазначеній категорії справ позивачі звільнені від обов`язку доказування можливості настання негативних наслідків.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 509/3712/16-ц (провадження № 61-13603св20), від 11 січня 2024 року у справі № 587/1490/21, від 04 червня 2024 року у справі № 760/21193/20 (провадження № 61-1423св24).

У справі, яка переглядається, апеляційний суд установив, що 01 січня 2020 року ТОВ «Оператор ГТС України» отримано у господарське відання магістральні газопроводи, в тому числі газорозподільна станція «Осокорки-1». Газорозподільна станція «Осокорки-1» Ду 100 мм Ру 5,5 МПа відповідно до пункту 2.1 «СНиП 2.05.06-85 Магистральные трубопроводы» відносяться до 1 класу.

Відповідно до листа Головного управління Держпраці у Київській області від 26 березня року магістральній газопроводи, газопроводи, відгалуження до ГРС та ГРС, у тому числі газорозподільна станція «Осокорки-1», внесені до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Під час обстеження охоронної зони газорозподільної станції «Осокорки-1» працівниками ТОВ «Оператор ГТС України» у 2023 році виявлено, що власник земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:2266 ОСОБА_1 в адміністративних межах села Гнідин Золочівської ОТГ Бориспільського району Київської області, в охоронній зоні на ділянці газорозподільної станції «Осокорки-1» установив огорожу, на відстані 126,1 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1», провів несанкціоновані будівельні роботи з заливки фундаменту.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:2266 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності., яку він придбав у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 липня 2021 року.

Вказаним договором, зокрема пунктом 11 передбачено, що продавець і покупець повідомляють та стверджують, що земельна ділянка вільна від будь-яких будівель, споруд та будівельних матеріалів.

Водночас, на відстані 92,9 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» встановлено огорожу, а на відстані 126,1 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» проведено несанкціоновані будівельні роботи з заливки фундаменту, що є порушенням вимог частини 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», у відповідності до вимог якого заборонено будувати житлові будинки та будівлі на земельних ділянках в охоронній зоні об`єкту магістрального трубопроводу. Вказане порушення відображено в акті від 08 червня 2023 року.

Крім того, порушення вимог частини 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» підтверджується даними Топографічного знімання відображеному в Ситуаційному плані М 1:1000 № 013440-ІВ з чітким позначенням меж охоронної зони на місцевості саме на земельній ділянці з кадастровим номером :04:002:2266, фундамент та огорожа, а також точна відстань об`єктів порушень до газорозподільної станції «Осокорки-1».

Зокрема, згідно вказаного Ситуаційного плану земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:2266 перебуває в охоронній зоні газорозподільної станції «Осокорки-1», а на відстані 92,3 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» встановлено огорожу, а на відстані 126,1 метрів від огорожі газорозподільної станції «Осокорки-1» проведено несанкціоновані будівельні роботи з заливки фундаменту.

Серед іншого, апеляційний суд також установив, що ОСОБА_1 самостійно звертався до підпорядкованих структур позивача з заявою щодо існуючих обмежень земельної ділянки, що перебуває у його власності, та був обізнаний щодо обмежень можливого будівництва на його земельній ділянці. Після виявлених порушень ОСОБА_1 пояснював, що встановлено тимчасову огорожу для зберігання саджанців, після проведення весняних садово-польових робіт огорожу буде демонтовано.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши наявність на належній земельній ділянці господарських споруд, зведених в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільчої станції «Осокорки-1» Ду 500 мм Ру 5,5 МПа, апеляційний суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених ТОВ «Оператор ГТС України» вимог про усунення порушень правового використання земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів шляхом зобов`язання відповідача знести (демонтувати) огорожу та фундамент, які знаходяться в межах такої охоронної зони.

Апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування судом відповідних доказів, Верховний Суд не бере до уваги, оскільки вони були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судом висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші наведені у касаційній скарзі аргументи фактично зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлених обставин справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2025 року зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, касаційне провадження у справі закінчено, тому дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400,401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Матківським Олегом Богдановичем, залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року залишити без змін.

Поновити дію постанови Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун