справа № 208/8304/25
провадження № 4-с/208/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника АТ КБ «Приватбанк», заінтересована особа: старший державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову державного виконавця від 20.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 51346965 щодо примусового виконання виконавчого листа № 235/499/15-ц, виданого 04.09.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Заводського районного суд міста Кам`янського зі скаргою на постанову державного виконавця від 20.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 51346965 щодо примусового виконання виконавчого листа № 235/499/15-ц, виданого 04.09.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

В обгрунтування доводів своєї скарги скаржник зазначив, що 19.06.2015 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області прийнято рішення у справі № 235/499/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № DO1FAE00000102 від 02.04.2008 станом на 16.12.2014 у сумі 456058, 78 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 11905,67 доларів США, 2361,30 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11905,67 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 483,13 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15,85 доларів США - штраф (фіксована частина), 2247,77 доларів США - штраф (процентна складова).

18.08.2015 Апеляційним судом Донецької області частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2015 у справі № 235/499/15-ц змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DO1FAE00000102 від 02.04.2008:

- заборгованість за тілом кредиту за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 9 338,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 205 608,92 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 1 716,77 доларів США (одна тисяча сімсот шістнадцять доларів США 77 центів), що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 37 799,84 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16 грудня 2013 року по 16 грудня 2014 року - 177 810,32 грн.;

- заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 7 811,11 грн.

09.06.2016 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції (правонаступник відділу ДВС - Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) було відкрито виконавче провадження №51346965 (код доступу 04360А497Г4В) з примусового виконання виконавчого листа №235/499/15-ц виданого 04.09.2015 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

13.02.2025 представник Банку звернувся до державного виконавця з заявою у якій наголошував, що у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

20.05.2025 старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пужас Іриною Валеріївною було встановлено, що боржником у повному обсязі виконані вимоги виконавчого документу та керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №51346965.

20.06.2025 представник АТ КБ Приватбанк онлайн ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №51346965 внесеними до Автоматизованої системи виконавчого провадження зокрема з постановою державного виконавця від 20.05.2025 про закінчення виконавчого провадження №51346965. Вищевказану постанову Стягувач не отримував.

Крім того, представником Скаржника було встановлено, що відповідно до виписок по рахункам заборгованості стягнута рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області заборгованість за кредитним договором Боржником у повному обсязі не сплачена.

АТ КБ Приватбанк вважає постанову державного виконавця від 20.05.2025 про закінчення виконавчого провадження № 51346965 щодо примусового виконання виконавчого листа №235/499/15-ц виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області незаконною та такою, що порушує права Банку, що підтверджується наступним.

З виданого судом виконавчого листа №235/499/15-ц вбачається, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає:

-заборгованість за тілом кредиту за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 9 338,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 205 608,92 грн.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 1 716,77 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 37 799,84 грн.;

-пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16 грудня 2013 року по 16 грудня 2014 року - 177 810,32 грн.;

-заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 7 811,11 грн.

Відтак, стягненню з боржника підлягає заборгованість у розмірі 11054,99 доларів США та 185621, 43 грн.

Закінчуючи виконавче провадження державний виконавець зазначив, що борг сплачено. Однак, державним виконавцем стягнення заборгованості було здійснено у гривнях, після чого виконавче провадження було закінчено.

Визначаючи характер грошового зобов`язання, Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті.

Враховуючи викладене, державний виконавець був зобов`язаний під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями ч. 3 ст. 533 ЦК України, оскільки між Стягувачем та Боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом також в іноземній валюті.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Так, на момент ухвалення судом рішення (18.08.2015) курс долара США до гривні становив 22,01 грн. за 1 долар США, в той час, як станом на дату закінчення виконавчого провадження (20.05.2025) 41,57 грн. за 1 долар США (курсова різниця: 19,56 грн. за кожен недоотриманий банком доларі США).

Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_1 після відкриття виконавчого провадження (у період з 09.06.2016 по 20.05.2025) для погашення заборгованості за кредитним договором надійшло 10480,80 доларів США.

При цьому, згідно з рішенням у справі № 235/499/15-ц стягненню з Боржника підлягає заборгованість у розмірі 11054,99 доларів США та 185621,43 грн.

Отже, у справі, що є предметом судового розгляду, під час виконавчого провадження виконання зобов`язання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ зумовило невиконання судового рішення у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.05.2025 у виконавчому провадженні № 51346965 про закінчення виконавчого провадження;

- направити виконавчий лист № 235/499/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк" D01FAE00000102 від 02.04.2008 до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого стягнення боргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 року скаргу було передано в провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року скаргу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

10.07.2025 року від представника боржника у справі адвоката Сакун Віталія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на скаргу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Citroen C5 2003р. Випуску, який він придбав відповідно до укладеного договору DO1FAE00000102 від 02.04.2008 року, яким банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 11 109,26 доларів США на термін до 01.04.2013. Цей договір був кредитно-заставним.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18.08.2015 року по справі №235/499/15-ц Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором було змінено:

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором DO1FAE00000102 від 02.04.2008 року:

- заборгованість за тілом кредиту за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 9 338,22 доларів США (дев`ять тисяч триста тридцять вісім доларів США 22 центи), що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 205 608,92 грн. (двісті п`ять тисяч шістсот вісім гривень 92 коп.);

- заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 1 716,77 доларів США (одна тисяча сімсот шістнадцять доларів США 77 центів), що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 37 799,84 грн. (тридцять сім тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень 84 коп.);

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16 грудня 2013 року по 16 грудня 2014 року -177 810,32 грн. (сто сімдесят сім тисяч вісімсот десять гривень 32 коп.);

- заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 7 811,11 грн. (сім тисяч вісімсот одинадцять гривень 11 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

На підставі рішення суду було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження №51346965 постановою від 09.06.2016 року, за яким стягувалось з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість 429030.19 грн та судовий збір 3654.00 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження сторонами не оскаржувалась.

Постановою державного виконавця від 20.05.2025 року було закінчено виконавче провадження, оскільки вимоги виконано в повному розмірі. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/ сума стягненої винагороди приватного виконавця 43268.42 гривня (UAH).

З рахунку в ощадбанку було стягнуто арештованими коштами 450452.61 грн в межах постанови про відкриття, яка не була оскаржена стягувачем, та який погодився із розміром суми та порядком стягнення.

Вважає, що зобов`язання боржником виконано у повному обсязі, а виконавцем правомірно закрито виконавче провадження у зв`язку з його фактичним виконанням. Просить суд у задоволенні скарги АТ КБ «Приватбанк» відмовити.

19.08.2025 року від представника АТ КБ «Приватбанк» через систему «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення, з яких слідує, що він не погоджується із поясненнями представника боржника ОСОБА_1 адвоката Сакун В.А., та в обґрунтування своїх доводів зазначає наступне.

Позиція Боржника зводиться до того, що Банк не оскаржував постанову про відкриття виконавчого провадження, а відтак начебто був згоден з розміром суми, що стягувалась у виконавчому провадженні.

Однак, вказані твердження Боржника є хибними, у зв`язку з наступним:

По-перше, звернення до Суду зі скаргою на рішення, дії та/або бездіяльність державного або приватного виконавця є правом, а не обов`язком стягувача.

По-друге, правове значення у цій справі має виключно фактичне виконання/не виконання виконавчого документу.

У справі, що є предметом судового розгляду, під час виконавчого провадження виконання зобов`язання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ зумовило невиконання судового рішення у повному обсязі.

Тобто рішення суду не виконано у повному обсязі, що і стало підставою для звернення до Суду з цією скаргою.

По-третє, під час виконавчого провадження виконавець зобов`язаний керуватися саме виконавчим документом, а не постановою про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа (не на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження).

Приписам п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що виконавче провадження підлягає закінченню лише у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а не з постановою про відкриття виконавчого провадження).

З виданого судом виконавчого листа №235/499/15-ц вбачається, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає:

-заборгованість за тілом кредиту за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 9 338,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 205 608,92 грн.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 1 716,77 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 37 799,84 грн.;

-за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16 грудня 2013 року по 16 грудня 2014 року - 177 810,32 грн.;

-заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 7 811,11 грн.

Відтак, стягненню з боржника підлягає заборгованість у розмірі 11 054,99 доларів США та 185621, 43 грн.

Закінчуючи виконавче провадження державний виконавець зазначив, що борг сплачено. Однак, державним виконавцем стягнення заборгованості було здійснено у гривнях, після чого виконавче провадження було закінчено, що зумовило невиконання судового рішення у повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи вищевикладене, у даній справі, ухвалюючи рішення у справі, суд визначив суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню в іноземній валюті.

За таких обставин, дії державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, так як примусове виконання рішення суду в іноземній валюті, є обов`язком, а не правом виконавця.

У свою чергу, викладене у цих письмових поясненнях свідчить про те, що не оскарження Стягувачем постанови про відкриття виконавчого провадження жодним чином не свідчить про надання ним згоди на стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті.

Просить суд задовольнити скаргу у повному обсязі.

14.10.2025 року від старшого державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Пужас до суду надійшов відзив на скаргу, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в проваджені Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 51346965 з примусового виконання виконавчого листа № 235/499/15-ц, виданого 04.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості де у виконавчому провадженні було внесено про заборгованість в розмірі 429030,19грн. та судового збору 3654,00 грн., а всього 432 684,19 грн.

09.06.2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлені сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про арешт майна боржника.

В перебігу примусового виконання державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була спрямована за місцем виплати отримання виплат, а саме: Головне Управління Пенсійного Фонду регресні боржника.

Державним виконавцем була винесена постанова про розшук майна боржника.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином державним виконавцем була винесена постанова арешт коштів боржника на загальну суму зазначену у виконавчому провадженні.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одинице України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. операції здійснюються Такі кредитні на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативноправовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язания є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні, Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої ПалатиВерховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року усправі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс 18).

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року усправі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс 18). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Вимоги виконавчого провадження виконувалися у відповідності до даних зазначених у виконавчому провадженні інші відомості та виконавчий документ по виконавчому провадженню відсутні.

05.04.2024 у зв`язку із військовою агресією російської федерації відбулися ракетні удари по м. Покровську Покровської ТГ Покровськогоy району Донецької області. Матеріали кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000992 від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.438 КК України.

В результаті вибуху, внаслідок потрапляння боєприпасу та його уламків сталася пожежа, про що свідчить акт про пожежу від 05.04.2024. В результаті знищені: приміщення, матеріально - технічна база, архіви, документація Покровського відділу державної виконавчої служби Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З рахунку боржника платіжною інструкцією було списано кошти та перераховані на рахунок стягувача. 20.05.2025 винесена постанова про закінчення Виконавчого провадження.

Вважає, що при здійсненні виконавчого провадження діяла в межах норм чинного законодавства та наявних матеріалів справи, які збереглися в електронному вигляду в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. Просить суд у задоволенні скарги відмовити.

30.10.2025 року та 12.11.2025 року представником боржника адвокатом Сакун Віталієм Анатолійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 подано до суду клопотання про долучення доказів, в якому він надав суду докази сплати заборгованості, які ПАТ КБ «Приватбанк» не врахував та приховав від суду та державного виконавця, а також відмову позивача врахувати сплати заборгованості, які були приховані від суду та державного виконавця.

08.01.2026 року представником АВТ КБ «Приватбанк» Коробською Н.С. через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення у справі, з яких слідує, що згідно клопотання заявника про долучення доказів, до судової справи надані квітанції по начебто оплаті заборгованості по виконавчому провадженню № 51346965 щодо примусового виконання виконавчого листа №235/499/15-ц, виданого 04.09.2015 Красноармійським міськрайрайонним судом Донецької області.

Просить суд звернути увагу, що згідно призначення платежу наданих квітанцій - це оплата "Виконавчого збору", що є оплатою заборгованості по Виконавчому збору, а не оплата заборгованості по виконавчому листу №235/499/15-ц. Таким чином, банк не може вважати квитанції про оплату виконавчого збору як оплату заборгованості згідно виконавчого листа №235/499/15-ц.

Просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представник скаржника АТ КБ «Приватбанк» Коробська Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Старший державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пужас Ірина Валеріївгна в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату судового розгляду належним чином, у своєму відзиві просила здійснити розгляд скарги за її відсутності та у задоволенні скарги відмовити.

Боржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Сакун В.А., будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.

Враховуючи стислі строки розгляду справ вказаної категорії, а також вимоги ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якою передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги у відсутність стягувача та її представника, які належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

Дослідивши матеріали скарги, докази, надані сторонами по справі, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DO1FAE00000102 від 02.04.2008 станом на 16.12.2014 у сумі 456058, 78 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 11905,67 доларів США, 2361,30 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 11905,67 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 483,13 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15,85 доларів США - штраф(фіксована частина), 2247,77 доларів США - штраф (процентна складова).

18.08.2015 Апеляційним судом Донецької області частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.06.2015 у справі № 235/499/15-ц змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DO1FAE00000102 від 02.04.2008:

- заборгованість за тілом кредиту за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 9 338,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 205 608,92 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 1 716,77 доларів США (одна тисяча сімсот шістнадцять доларів США 77 центів), що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 37 799,84 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16 грудня 2013 року по 16 грудня 2014 року - 177 810,32 грн.;

- заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 7 811,11 грн.

09.06.2016 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції (правонаступник відділу ДВС - Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) було відкрито виконавче провадження №51346965 (код доступу 04360А497Г4В) з примусового виконання виконавчого листа №235/499/15-ц виданого 04.09.2015 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

Відповідно до заяви від 13.02.2025 № 69 про зміну рахунку представник Банку звернувся до державного виконавця, у якій наголошував, що у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні та зазначив реквізити банку, на який потрібно здійснити перерахування коштів саме в доларах США.

20.05.2025 року старшим державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пужас Іриною Валеріївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним виконанням.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу.

Частиною 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачаєься в ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У постанові старшого державного виконавця ВДВС Красноармійського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2016 року зазначено про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості 429 030,19 грн та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Проте, як вбачається із виконавчого листа № 235/499/15-ц (провадження № 2/235/582/15, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 19.06.2015 року зазначено, що з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №DO1FAE00000102 від 02.04.2008 року у розмірі:

- заборгованість за тілом кредиту за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 9 338,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 205 608,92 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 1 716,77 доларів США (одна тисяча сімсот шістнадцять доларів США 77 центів), що за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року (1 долар США = 22,018 грн.) становить 37 799,84 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 16 грудня 2013 року по 16 грудня 2014 року - 177 810,32 грн.;

- заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 30 січня 2010 року по 16 грудня 2014 року - 7 811,11 грн.

При тому, стягувачем 13.02.2025 року до виконавчої служби було подано заяву про зміну реквізитів та наголошено на тому, що перерахування коштів потрібно здійснити саме в доларах США.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Як вбачається ч.3, ч.5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, державний виконавець, враховуючи подану заяву стягувача та те, що у виконавчому листі валюта була зазначена у доларах США, але із еквівалентом у гривню, був зобов`язаний під час примусового виконання виконавчого лисмта, керуватися положеннями ч.3 ст. 533 ЦК України, оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за креджитним договором була стягнута судом також в іноземній валюті.

Такого висновку дійшов також Велика палата Верховного суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц, в якому вказано, що визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена урезолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Щодо доводів боржника про неврахування наданих суду квитанцій стягувачем в рамках погашення боргу, суд не приймає до уваги, оскільки в них навіть не зазначено, в рамках якого саме виконавчого провадження здійснювалися проплати або за яким саме кредитним договором, тому суд не може врахувати їх як такі, що були сплачені в рамках саме виконавчого провадження № 51346965 з примусового виконання виконавчого листа № 235/499/15-ц, виданого 04.09.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку про те, що скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, оскільки вимога скарги про направлення виконавчого листа до Покровського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для подальшого стягнення боргу не входить до переліку рішень, які суд вправі прийняти при розгляді скарги.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» не передбачена ставка для справляння судового збору за подачу скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця, тому судом не здійснюється розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу представника АТ КБ «Приватбанк», заінтересована особа: старший державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову державного виконавця від 20.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 51346965 щодо примусового виконання виконавчого листа № 235/499/15-ц, виданого 04.09.2015 року Красноармійським міськрайорайонним судом Донецької області задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пужас Ірини Валеріївни від 20.05.2025 у виконавчому провадженні № 51346965 про закінчення виконавчого провадження - незаконною.

Скасувати постанову державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пужас Ірини Валеріївни від 20.05.2025 у виконавчому провадженні № 51346965 про закінчення виконавчого провадження.

В іншій частині скаргу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя В.Г. Гречана