печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

за участю:

представника боржника: не з`явився,

представника стягувача: не з`явився,

приватного виконавця: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу представника боржника - адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича на дії/бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича та зобов`язати вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 20.08.2020 року у цивільній справі № 757/38771/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2025 року прийнято до розгляду скаргу представника боржника - адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича на дії/бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича (далі - Приватний виконавець Олефір О.О.) та зобов`язати вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 20.08.2020 року у цивільній справі № 757/38771/17-ц за позовом ОСОБА_1 (далі - стягувач, ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 (далі - боржник, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики; витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 20.08.2020 року у цивільній справі № 757/38771/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Так, в обґрунтування скарги представник боржника зазначає, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефіра Олександра Олександровича перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 56 485 309,30 грн. В свою чергу, 28.04.2025 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича, звернувся до Приватного виконавця Олефіра О.О. із заявою про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 посилаючись на належність боржника до кола осіб захищених категорій у розумінні п. 6-2 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» та надано копію посвідчення інваліда війни. 05.05.2025 року представник боржника адвокат Бєлкін М.Л. від Приватного виконавця Олефіра О.О. отримав лист від 30.04.2025 року, яким відмовлено у задоволенні заяви боржника про зупинення провадження оскільки до заяви не додано належних, достатніх та допустимих доказів (інформації), які б свідчили про наявність підстав для зупинення провадження. Боржник вважає дану бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефіра Олександра Олександровича протиправною та неправомірною, а тому просить суд визнати відповідну бездіяльність протиправною та зобов`язати зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні на час воєнного стану.

17.11.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2025 року надійшли витребовувані судом матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2025 року залишено без розгляду скаргу представника боржника - адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича та зобов`язати вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 20.08.2020 року у цивільній справі № 757/38771/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.02.2026 року задоволено апеляційну скаргу адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.03.2026 року матеріали скарги 13.03.2026 року передано для розгляду судді Григоренко І.В.

09.04.2026 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника стягувача - адвоката Мартиненка Антона Миколайовича надійшли письмові заперечення проти скарги боржника у виконавчому провадженні відповідно до яких стягувач заперечує проти доводів боржника та зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зупинення виконавчого провадження та будь-якого посилання Закон України «Про споживче кредитування» не містить. Крім того, посилання боржника на норми Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставним та помилковим, оскільки дія відповідного закону розповсюджується на позасудове вирішення питань споживчого кредитування та не регулює питання діяльності державних/приватних виконавців в порядку виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду.

09.04.2026 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника боржника - адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича надійшла заява про розгляд справи без його участі та останній зазначив, що підтримує скаргу в повному обсязі та просить суд задовольнити її.

09.04.2026 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника стягувача - адвоката Мартиненка Антона Миколайовича надійшла заява про розгляд справи без його участі та останній зазначив, що заперечує проти задоволення скарги з викладених у письмових запереченнях на скаргу.

Учасник справи в судове засідання 09.04.2026 року не з`явились, про час, дату і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши подану скаргу, долучені до неї докази, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва 20.08.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 56 477 309,30 грн. та судовий збір в розмірі 8 000,00 грн.

13.12.2021 року на виконання рішенням Печерського районного суду міста Києва 20.08.2020 року Печерським районним судом міста Києва судом видано виконавчий лист.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича від 15.12.2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва 20.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 56 477 309,30 грн. та судовий збір в розмірі 8 000,00 грн.

09.12.2024 року та 28.04.2025 року представник боржника - адвокат Бєлкін Марк Леонідович звернувся до Приватного виконавця Олефіра О.О. із заявою про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 посилаючись на належність боржника до кола осіб захищених категорій у розумінні п. 6-2 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» та надано копію посвідчення інваліда війни.

30.04.2025 року Приватним виконавцем Олефіром О.О. надано відповідь на заяву представника боржника про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 відповідно до якої відмовлено у зупиненні виконавчих дій оскільки боржником не долучено до заяви належних, достатніх та допустимих доказів (інформації), які б свідчили про наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій. Крім того, приватним виконавцем роз`яснено, що згідно матеріалів виконавчого провадження зобов`язання боржника випливають з відносин позики між фізичними особами, а інформація про те, що вказані зобов`язання випливають з відносин споживчого кредитування на даний час відсутня.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу; 2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення; 4) відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника); 5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону; 6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 7) якщо вони вчиняються до оптового постачальника електричної енергії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії»; 8) застосування господарським судом у межах процедури превентивної реструктуризації заходів захисту боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача розповсюджується дія таких заходів; 9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 10) включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження; 12) включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації; 12-1) відкриття виконавчого провадження після завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства, якщо виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стосується зобов`язань боржника - державного або комунального підприємства, господарського товариства, які виникли до завершення приватизації єдиного майнового комплексу такого державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства; 13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку»; 14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств»; 15) якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу; 16) якщо рішенням, на підставі якого видано виконавчий документ, зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільних систем економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно; 17) позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей». Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову. Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 7 частини першої цієї статті, не зупиняється в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії. Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення з теплопостачальних та теплогенеруючих організацій заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), а також за послуги з транспортування і розподілу природного газу, теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Таким чином, законодавцем чітко передбачено вичерпний перелік підстав для зупинення виконавцем виконавчий дій.

В свою чергу, відповідно до преамбули Закону України «Про споживче кредитування», цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

7) кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити;

9) споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит;

10) споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту;

11) споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування»,метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування»,цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування»,цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на: 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави.

Згідно з п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у такому порядку та з дотриманням таких умов: 1) договір про споживчий кредит не забезпечено заставою (іпотекою); 2) відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення із споживача заборгованості за договором про такий споживчий кредит або відповідне виконавче провадження.

Таким чином, аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що виконавче провадження № НОМЕР_1, в рамках якого представник боржника заявляв про необхідність зупинення виконавчих дій, здійснюється щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики.

В свою чергу, застування до вказаних зобов`язань Закону України «Про споживче кредитування» та посилання боржника на норми вказаного закону є необґрунтованим та безпідставним, оскільки відсутні будь-які правові підстави поширення дії даного закону на вчинення виконавчий дій в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 при примусовому виконанні рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, з урахуванням відсутності доказів в обґрунтування скарги боржника, суд приходить до висновку, про необхідність у відмові в задоволенні скарги в повному обсязі, визнавши відсутність неправомірної бездіяльності Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, оскільки дії останнього в рамках зазначеного виконавчого провадження були прийняті відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги представника боржника - адвоката Бєлкіна Марка Леонідовича на дії/бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Олефіра Олександра Олександровича та зобов`язати вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 20.08.2020 року у цивільній справі № 757/38771/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 09.04.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко