УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сердюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гержової С.О.,

розглянувши за відсутністю сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», представник заявника за довіреністю - Шафігіна Вікторія Русланівна, про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», представник заявника за довіреністю - Шафігіна Вікторія Русланівна, про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

В обґрунтування заяви зазначає, що між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого, останньому було надано грошові кошти (кредит) на споживчі цілі, та встановлений графік їх повернення. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. В подальшому позов ПАТ КБ "Приватбанк" було задоволено, та на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва видано виконавчий лист 760/21642/18 від 23.10.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу за кредитним договором. 22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором з ОСОБА_1 . Таким чином кредитора по договору було змінено з АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС». Щодо видачі дубліката виконавчого листа зазначено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 62622638 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. 10.10.2024 року державним виконавцем ВДВС вищевказане ВП було завершено, оригінал виконавчого листа направлено стягувачу. Станом на теперішній час оригінал вищевказаного виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з боржника на підставі вищевказаного виконавчого листа немає. У зв`язку з вказаним, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» на даний час у зв`язку з відсутністю виконавчого документу не може реалізувати свої права, як стягувача, що гарантовані законодавством України.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги приписи статті 442 ЦПК України, згідно яких неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, розгляд справи проведено за їх відсутності. А відтак, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі № 760/21642/18 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 р. в розмірі 9935 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 37 коп. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року у справі № 760/21642/18 набрало законної сили 10 березня 2020 року.

01 червня 2020 року на виконання вказаного рішення Солом`янським районним судом міста Києва були видані виконавчі листи у справі № 760/21642/18 щодо:

- стягнення з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 р. в розмірі 9935 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 37 коп.;

- стягнення з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за винятками, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема у постановах від 31 серпня 2022 року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22).

Як вбачається з частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу датована 27.12.2022 року. Таким чином, заявник мав право повторно пред`явити до виконання виконавчий лист в строк до 27.12.2025 року.

Відповідно до пункту 10.2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Положення пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже, всі строки, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження" що настали в період воєнного часу, перериваються.

Таким чином, строк на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, оскільки воєнний стан, який введений в Україні Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, діє дотепер.

22 серпня 2025 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» укладено Договір факторингу №8-22-08/2025, у відповідності до умов якого, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відступає належні йому Права вимоги, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» здійснює фінансування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом купівлі у нього Прав вимоги та сплачує АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному Договором ( п.1 Договору факторингу).

Відповідно до витягу з Реєстру боргових зобов`язань № 8 від 10.09.2025 до Договору Факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 04.10.2011.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що звернення правонаступника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» із заявою про надання йому статусу стягувача до суду відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим, існують правові підстави для задоволення даної вимоги.

Щодо вимоги про видачу дублікату Виконавчого листа суд зазначає наступне:

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист, виданий 01 червня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/21642/18 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 р. в розмірі 9935 грн. 37 коп., перебував на виконання в Солом`янському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

27.12.2022 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого 23.10.2019 року Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/21642/18.

Представник заявника зазначає, що оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з боржника на підставі цього виконавчого листа немає.

Згідно з ч. 1 п. 17. 4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: "аналіз пункту 17.4. розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: "дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено".

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий документ дійсно втрачено, та якщо заява про видачу дубліката подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про втрату виконавчого документа свідчить факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З наданих заявником доказів вбачається, що виконавчий лист, виданий 01 червня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/21642/18, постановою державного виконавця від 27.12.2022 року повернуто стягувачу.

В матеріалах справи наявний лист Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), датований 27.12.2022 року, з якого вбачається, що на адресу боржника та стягувача направлено постанову від 27.12.2022, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 760/21642/18 від 23.10.2019, що видав Солом`янський районний суд міста Києва. Проте, з вказаного листа не зрозуміло, чи направлявся стягувачу разом із постановою виконавчий лист. До того ж суд зауважує, що вказаний лист не містить вихідного номеру та підпису посадової особи, яка його склала.

При цьому, матеріали заяви не містять доказів звернення заявника до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з метою встановлення місця знаходження виконавчого документа.

З огляду на викладене заявником не наданодоказів втрати виконавчого листа, що є однією з обов`язкових умов для видачі його дубліката.

Оскільки доказів на підтвердження втрати виконавчого листа суду не надано, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про видачу дубліката виконавчого документа.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 17.1, 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 2, 4, 258 - 261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», представник заявника за довіреністю - Шафігіна Вікторія Русланівна, про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Замінити у виконавчому листі, виданому 01 червня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва у цивільній справі №760/21642/18 щодо стягнення з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.10.2011 р. в розмірі 9935 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 37 коп., стягувача - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС».

В іншій частині у задоволенні вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 31.03.2026 року.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя Н.В. Сердюк