1Справа № 335/3575/26 2/335/2399/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника, - ОСОБА_2 , звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом в якому просить визнати дії (бездіяльність) виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо відмови у створенні Робочої комісії та обстеження теплових мереж в нежитловому приміщенні № 2 площею 95,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 на предмет встановлення наявності чи відсутності опалювальних приладів та транзитних трубопроводів теплової мережі незаконними. Зобов`язати виконавчий комітет Запорізької міської ради створити Робочу комісію та обстежити теплові мережі в нежитловому приміщенні №2 площею 95,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 на предмет встановлення наявності чи відсутності опалювальних приладів та транзитних трубопроводів теплової мережі.

У зв`язку з перебуванням судді Новасардової І.В. на навчанні з 06.04.2026 по 10.04.2026, дослідження матеріалів позовної заяви у вказаний період судом не здійснювалось.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, судом встановлено, що справа не належить до територіальної юрисдикції Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

16 лютого 2021 року Велика Палата Верховного Суду по справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від №3 від 01.03.2013 про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

При цьому зазначена постанова Пленуму не дає виключного переліку позовів, які мають пред`являтися за місцезнаходженням майна, а наводить умови і підстави, за якими можна визначити, що спір виник з приводу нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови (заяви) щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

У даному випадку предметом спору є дії (бездіяльність) виконавчого комітету Запорізької міської ради, які стосуються відмови у створенні Робочої комісії та обстеження теплових мереж в нежитловому приміщенні № 2 площею 95,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 на предмет встановлення наявності чи відсутності опалювальних приладів та транзитних трубопроводів теплової мережі та зобов`язання виконавчого комітету Запорізької міської ради створити відповідну Робочу комісію для обстеження теплових мереж у вищезазначеному нежитловому приміщенні.

З поданої до суду заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом з метою врегулювання спору з приводу надання послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто спірна ситуація виникла з приводу утримання нерухомого майна.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спір виник з приводу нерухомого майна та законодавством визначена виключна підсудність з приводу розгляду такої категорії справ.

Таким чином позов виник із приводу нерухомого майна, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що територіально належить до Олександрівського району м. Запоріжжя та не відноситься до територіальної юрисдикції Вознесенівського району м.Запоріжжя.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За вказаних обставин справа підлягає передачі на розгляд до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя, за встановленою територіальною юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії передати за підсудністю до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя, який знаходиться за адресою: вул.Олександрівська, буд. 6, м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Новасардова