Справа №751/1779/26
Провадження №2/751/1489/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді Діденко А. О.

за участю секретаря судового засідання Рак Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новозаводського районного управління юстиції міста Чернігова, у якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , а також скасувати запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування свого позову вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1993. Згідно запису в ДРРП на нерухоме майно Новозаводським районним управлінням юстиції було відкрито виконавче провадження, у межах якого постановою АА560018 від 11 травня 2002 року було накладено арешт на 1/3 частини належної квартири АДРЕСА_1 . З метою зняття арешту звернувся до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Відповідно до листа Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові №12698/21.19-30 від 19.02.2026 у ході перевірки даних в автоматизованій системі виконавчого провадження, в тому числі електронного архіву виконавчих проваджень та спецрозділу, інформації щодо виконавчого провадження, під час виконання якого винесено постанову АA560018 від 11 травня 2002 року та накладено арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 належної йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайдено. У зв`язку з відсутністю виконавчого провадження орган державної виконавчої служби не має можливості зняти арешт з нерухомого майна в адміністративному порядку.

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 06.03.2026 року прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивача не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу без участі позивача.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участь не приймав, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про вправо власності від 26.11.1993(а.с. 6).

Згідно запису в ДРРП на нерухоме майно Новозаводським районним управлінням юстиції було відкрито виконавче провадження, у межах якого постановою АА560018 від 11 травня 2002 року було накладено арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Як встановлено із позовної заяви, з метою зняття арешту позивач звернувся до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Згідно листа Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 19.02.2026 №12698/21.19-30, повідомлено, що в ході перевірки даних в автоматизованій системі виконавчого провадження, в тому числі електронного архіву виконавчих проваджень та спецрозділу, інформації щодо виконавчого провадження, під час виконання якого винесено постанову AA560018 від 11.05.2002 та накладено арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 належної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайдено. Повідомляють, що матеріали завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву державної виконавчої служби, підлягають знищенню у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, встановленого розділом XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5. Так, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Строк зберігання в електронному архіві завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить десять років. Відсутність в автоматизованій системі виконавчого провадження відомостей щодо виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється боржником, свідчить про завершення таких виконавчих проваджень. Тож, станом на сьогодні, ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову про арешт майна божника ОСОБА_1 , та встановити наслідки його завершення немає можливості. Також інформують, що вчинення заходів примусового виконання та винесення процесуальних документів здійснюється державним виконавцем виключно в межах виконавчих проваджень, що перебувають у нього на виконанні. Враховуючи викладені обставини, Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не має правових підстав та технічної можливості для зняття арешту з майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатково повідомляють, що в даному випадку, арешт з майна боржника може бути знятий відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власник має права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 статті 59 вказаного Закону передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи відсутність на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби будь-яких відкритих виконавчих проваджень, де боржником є позивач, те, що позовні вимоги позивача спрямовані на захист його майнового права щодо розпорядження майном шляхом припинення дії, яка порушує таке право, зокрема шляхом зняття арешту, суд вважає, що відсутні законні підстави для продовження існування арешту, який є перешкодою в реалізації права власності позивача, що в свою чергу, є підставою для задоволення цієї вимоги.

Щодо вимоги позивача про скасування запису обтяження у Державному реєстром речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду (див. Постанова від 07.11.2018 № 488/5027/14-ц), метою віндикаційного позову є забезпечення фактичного введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку нерухомого майна таке введення реалізується шляхом внесення до Державного реєстру речових прав запису про державну реєстрацію права власності за належним власником, адже державна реєстрація виконує функцію офіційного підтвердження належності майна певній особі та гарантує достовірність, повноту й об`єктивність відповідних відомостей.

Однією з підстав для проведення державної реєстрації права власності є судове рішення, що набрало законної сили. При цьому рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є самостійною та достатньою підставою для внесення відповідного запису про право власності за позивачем, без необхідності попереднього чи окремого скасування запису про право власності за відповідачем. Отже, вимога про скасування такого запису не є необхідною для ефективного захисту порушеного права.

Водночас положення абзацу другого частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що у разі скасування державної реєстрації прав або документів, на підставі яких її проведено, відповідні речові права чи обтяження припиняються, а одночасно може проводитися державна реєстрація набуття відповідних прав. При цьому державна реєстрація обтяжень, згідно з пунктом 1 частини другої статті 27 зазначеного Закону, здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження, що набрало законної сили.

Як зазначено у висновку Верховного Суду (постанова від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17), державна реєстрація прав здійснюється державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі заяви зацікавленої особи, а відтак саме відповідне судове рішення є підставою для вчинення реєстраційних дій.

Крім того, процедура зняття заборони відчуження нерухомого майна регламентована підзаконними нормативними актами, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого нотаріус знімає таку заборону, зокрема, на підставі рішення суду. Ведення Державного реєстру речових прав також передбачає можливість внесення записів про припинення обтяжень або їх скасування державним реєстратором на підставі прийнятого рішення.

Отже, чинне законодавство передбачає спеціальний порядок припинення обтяжень та внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав, який реалізується на підставі судового рішення без необхідності окремого заявлення вимоги про скасування запису.

З огляду на викладене, вимога позивача про скасування запису обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є належним та необхідним способом захисту порушеного права, а тому не підлягає задоволенню.

Водночас судове рішення, яким скасовано арешт нерухомого майна, являє собою підставу для проведення відповідних реєстраційних дій щодо виключення запису про арешт майна.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та часткового задоволення.

Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту - задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ,а саме квартири АДРЕСА_1 , накладеного у виконавчому проваджені, під час якого винесено постанову АА560018 від 11.05.2002 про накладення арешту.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Княжа, буд. 28, м. Чернігів, 14000)

Суддя А. О. Діденко