УХВАЛА

13 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 449/765/19

провадження № 61-6495св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

за позовом ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківська сільська рада Перемишлянського району Львівської області, Бібрська міська рада Перемишлянського району Львівської області, Відділ у Перемишлянському районі Головного Управління Держгеокадастру, державний реєстратор виконавчого комітету Бібрської міської ради Поломаний Володимир Дмитрович, державний реєстратор приватного нотаріуса Перемишлянського районного нотаріального округу Руда Світлана Василівна,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за позовом ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала касаційну скаргу,- ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М.,Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог ОСОБА_1 .

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, Відділу в Перемишлянському районі Головного управління Держгеокадастру, державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Поломаного В. Д., державного реєстратора приватного нотаріуса Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської області Руда С. В. про визнання незаконним і скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки (справа № 449/765/19).

Позов мотивований тим, що вона є власницею домоволодіння з господарськими спорудами та земельної ділянки, яка безпосередньо межує з будинком ОСОБА_2 . До належного їй домоволодіння існує єдиний заїзд, яким вона постійно користується. Ураховуючи розташування проїзду та використання його для дорожнього сполучення, він відноситься до земель загального користування, які не підлягають приватизації чи іншої передачі в приватну власність громадян. Однак всупереч чинному законодавству відповідачка ОСОБА_2 його приватизувала.

Зокрема, ОСОБА_2 , успадкувавши будинок на АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, що знаходилася у фактичному користуванні без документів, які посвідчують право власності, та вилучення земельної ділянки з комунальної власності громади села, за відсутності акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, за відсутності будь-яких правових підстав та з грубим порушенням чинного законодавства, набула у власність земельну ділянку, площею 0,2197 га, для обслуговування вказаного житлового будинку (кадастровий номер :10:001:0160), земельні ділянки, площею 0,1594 га (кадастровий номер :10:001:0161), площею 0,0609 га (кадастровий номер :10:001:0162) для ведення особистого селянського господарства.

Листом Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 03 грудня 2018 року повідомлено про те, що рішенням сільської ради ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Після виготовлення проєктною організацією технічної документації сільська рада відмовила ОСОБА_2 у затвердженні через те, що в актах погодження меж відсутні підписи суміжних землекористувачів. ОСОБА_2 звернулася із позовною заявою до Перемишлянського районного суду Львівської області та постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у справі № 449/203/17 було задоволено позов ОСОБА_2 до Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, визнано протиправною бездіяльність Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської областіщодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та зобов`язано Стрілківську сільську раду Перемишлянського району Львівської областізатвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 у с. Малі Ланки (Стрілківська сільська рада) Перемишлянського району Львівської області, кадастрові номери: :10:001:0160, :10:001:0161, :10:001:0162.

На виконання постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у справі № 449/203/17 Стрілківська сільська рада Перемишлянського району Львівської області прийняла рішення від 26 липня 2017 року № 343, яким затвердила технічну документацію щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 ; передано у власність ОСОБА_2 земельні ділянки: площею 0,2197 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :10:001:0160), площею 0,1594 га (кадастровий номер :10:001:0161), площею 0,0609 га (кадастровий номер :10:001:0162) для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року в адміністративній справі № 449/203/17 скасовано та провадження у справі закрито. Оскільки рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської областівід 26 липня 2017 року № 343 приймалося виключно на виконання постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року, яка скасована, а провадження у справі закрито, це рішення сільської ради, на думку позивачки, підлягає скасуванню як незаконне. Вирішення питань про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі в межах населеного пункту віднесено до виключної компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад, про що приймається рішення, а тому, враховуючи скасування судового рішення про зобов`язання затвердити вказану технічну документацію, оскаржуваний акт органу місцевого самоврядування прийнято всупереч Конституції України та з порушенням земельного законодавства, такий необхідно визнати незаконним і скасувати.

Ураховуючи те, що ОСОБА_7 здійснила державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, така реєстрація відповідно до вимог чинного законодавства підлягає скасуванню.

Крім цього, ОСОБА_2 у квітні 2019 року відчужила одну зі спірних земельних ділянок на користь третьої особи, відтак підлягає визнанню недійсним і укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування спірної ділянки.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення 12 сесії 7 скликання Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Стрілківської сільської ради»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Поломаного В. Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2017 року з індексним номером 36795122, згідно з яким зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1594 га, для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером :10:001:0161;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Поломаного В. Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2017 року з індексним номером 36794796, згідно з яким зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0609 га, для ведення особистого селянського господарства, із кадастровим номером :10:001:0162;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Поломаного В. Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2017 року з індексним номером 36794325, згідно з яким зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,2197 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, із кадастровим номером :10:001:0160;

- визнати недійсним договір дарування (серія та номер 326, посвідчений 12 квітня 2019 року приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської областіРудою С. В.) земельної ділянки, площею 0,2197 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:001:0160;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Рудої С. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 квітня 2019 року з індексним номером 46443874.

Короткий зміст позовних вимог ОСОБА_3 .

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (справа № 449/1526/19).

Позов мотивований тим, що він є власником земельної ділянки із кадастровим номером :10:001:0160, будинку АДРЕСА_1 .

Вказував, що ОСОБА_1 перешкоджає встановленню твердих меж вказаної земельної ділянки та межової споруди, чим втручається в його право самостійно господарювати на своїй землі, на власний розсуд користуватися будинком та земельною ділянкою.

Право власності на будинок набуто ним в дар від його матері - ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 12 квітня 2019 року № 325, посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської областіРудою С. В. Право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку набуто в дар від ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 12 квітня 2019 року № 326, посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської області Рудою С. В.

Земельна ділянка із кадастровим номером :10:001:0160 для обслуговування житлового будинку, площею 0,2197 га, зареєстрована в державному земельному кадастрі 02 грудня 2013 року Відділом Держземагенства в Перемишлянському районі на підставі технічної документації з землеустрою. Ділянка частково огороджена прозорою металевою сіткою. Під час складення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку фізичні позначки межі і межові знаки в кількості 26 штук передані на зберігання попередньому власникові ділянки ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є власницею сусіднього будинку АДРЕСА_1 і суміжним землекористувачем. Право власності на будинок набула в спадок після смерті батька - ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Право власності на будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 листопада 2016 року.

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 за вказаною адресою не приватизована. Межа між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 позначена на кадастровому плані земельної ділянки із кадастровим номером :10:001:0160 (витяг з Державного земельного кадастру № НВ-13) лінією А-Б була визначена межовими знаками. Як зазначено у витязі з Державного земельного кадастру, відомості про обмеження прав у використанні земельної ділянки не зареєстровані.

Відповідачка знищила межові знаки земельної ділянки із кадастровим номером :10:001:0160 за лініями Д-Е, Е-А, А-Б та перешкоджає у встановленні на вказаних лініях твердих меж, межових знаків та межової споруди. Попередній власник ділянки намагалася порозумітися з відповідачкою на основі принципу непорушності права власності, добросусідства, відновлення меж і межових знаків відповідно до даних земельно-кадастрової документації, однак відповідачка заперечує. Вказані дії відповідачки, на його думку, унеможливлюють для нього огородження ділянки і створюють умови безперешкодного і безконтрольного користування своєю земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку сторонніми особами на їх розсуд, в тому числі мешканцями будинку АДРЕСА_2 , що є втручанням у право вільного володіння своїм майном та в приватне життя.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_3 просив суд усунути йому перешкоди у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою із кадастровим номером :10:001:0160 з боку ОСОБА_1 , а саме не чинити перешкоди та сприяти встановленню твердих меж, відновленню межових знаків і зведення огорожі вказаної ділянки згідно із земельно-кадастровою документацією.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 27 листопада 2019 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 як співвідповідача Бібрську міську раду Перемишлянського району Львівської області.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 як третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 березня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 449/1526/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою разом зі справою № 449/765/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області відділу у Перемишлянському районі ГУ Держгеокадастру, державного реєстратора Поломаного В. Д., державного реєстратора приватного нотаріуса Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської областіРуда С. В. про визнання незаконним і скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки та присвоєно справі № 449/765/19.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою із кадастровим номером :10:001:0160, а саме не чинити перешкоди та сприяти встановленню твердих меж, відновленню межових знаків і зведення огорожі вказаної ділянки згідно із земельно-кадастровою документацією.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутність Акту погодження меж у землевпорядній документації не може бути підставою для відмови органом Держгеокадастру у затвердженні проекту відведення земельної ділянки. При цьому згідно з висновком експерта від 19 лютого 2021 року № 010/21 розміщення проїзду (заїзду, автомобільної дороги) загального користування з АДРЕСА_1 через земельну ділянку із кадастровим номером :10:001:0160 (на якій розташований будинок та господарські будівлі ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 ), в умовах існуючої забудови до суміжних земельних ділянок на АДРЕСА_2 (без кадастрового номеру) та АДРЕСА_3 (кадастровий номер :10:001:0071), а також до земельної ділянки на АДРЕСА_3 (кадастровий номер :10:001:0074) з дотриманням будівельних норм з 1930 року до часу виконання експертизи неможливе.

Районний суд урахував, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :10:001:0160, площею 0,2197 га, яка розташована на АДРЕСА_1 та власником житлового будинку за цією ж адресою, однак відновити межі земельних ділянок в натурі Перемишлянським районним відділом Центру ДЗК неможливо, оскільки ОСОБА_1 знищує межові знаки, які були встановлені інженером землевпорядником Центру ДЗК, а саме які фіксували захват земельної ділянки за кадастровим номером :10:001:0160 ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нову судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 12 сесії 7 скликання Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Стрілківської сільської ради» в частині передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,2197 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :10:001:0160, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір дарування номер 326, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 12 квітня 2019 року приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської областіРудою С. В., земельної ділянки, площею 0,2197 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться на АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 квітня 2019 року, згідно з яким право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :10:001:0160 зареєстровано за ОСОБА_3 .

У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 прийнято на виконання постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у справі № 449/203/17, яке було скасовано за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не брала участі у цій справі та провадження у справі закрито.

Для висновку про можливість передачі землі у приватну власність необхідно фактично з`ясувати наявність у складі такої земельної ділянки проходу або проїзду, яка має статус землі загального користування. У 2014 році ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки (справа № 449/131/14). У справі № 449/131/14 апеляційний суд встановив, що мати позивачки, не набувши права власності на земельні ділянки на законних підставах до смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могла включити їх до спадкового майна, тому позивачка не набула право власності на ці земельні ділянки у порядку спадкування, при цьому зазначала про своє право на приватизацію земельних ділянок, якими користувалась її мати. Тому апеляційний суд, урахувавши розташування проїзду та використання його для дорожнього сполучення із трьома господарствами, дійшов висновку про віднесення спірної земельної ділянки, яка є заїздом для кількох землекористувачів, до земель загального користування, які не підлягають приватизації чи іншій передачі у приватну власність громадян. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 грудня 2014 року у справі № 449/131/14 набрало законної сила та в касаційному порядку не оскаржувалося.

Апеляційний суд урахував, що у 2010 році між батьком позивачки - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , як суміжними землекористувачами, існували непорозуміння щодо проїзду до відповідних ділянок. Відповідно до складеного Акту від 15 листопада 2010 року згоди щодо облаштування проїзду не досягнуто, при цьому встановлено, що рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 07 вересня 2010 року № 117 щодо облаштування проїзду не погоджувалося із суміжними землекористувачами. Вказаним рішенням сільська рада вирішила перенести заїзд, який проходить по центральній частині подвір`я ОСОБА_2 в інше місце, а саме - на початок присадибної ділянки перед житловим будинком шириною 3,00 м. 17 грудня 2010 року на рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 07 вересня 2010 року № 117 прокурор вніс протест і таке рішенням Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 08 жовтня 2014 року № 132 скасовано. Отже, апеляційний суд вважав обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Стрілківської сільської ради від 26 липня 2017 року № 343 в частині передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,2197 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:001:0160, оскільки саме на цій земельній ділянці розташований проїзд, який використовується для дорожнього сполучення із трьома господарствами, у тому числі, господарства ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважав, що задоволення вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 квітня 2019 року, згідно з яким право власності на земельну ділянку кадастровий номер :10:001:0160 зареєстровано за ОСОБА_3 необхідне для повного та ефективного відновлення прав позивачки.

Задоволення у відповідній частині позовних вимог ОСОБА_1 виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Апеляційний суд взяв до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом таємниці нарадчої кімнати, як такі, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року скасовано.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бібрської міської ради, Відділу в Перемишлянському районі Головного Управління Держгеокадастру, державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Поломаного В. Д., державного реєстратора приватного нотаріуса Перемишлянського районного нотаріального округу Руда С. В. змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Справу № 449/765/19 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради про визнання незаконним і скасування рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області в частині визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а також позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (касаційне провадження № 61-7251св22).

Верховний Суд зазначив, що аналіз змісту рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 грудня 2014 року у справі № 449/131/14 свідчить про те, що суд розглянув справу за позовом ОСОБА_2 до Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки. Апеляційний суд у справі № 449/131/14 врахував доводи апеляційної скарги сільської ради щодо розташування проїзду та використання його для дорожнього сполучення із трьома господарствами, віднесення спірної земельної ділянки до земель загального користування як заїзду для кількох землекористувачів. Проте суд у вказаній справі безпосередньо не досліджував докази щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель загального користування та/або розташування на ній проїзду, який використовується для дорожнього сполучення із господарством ОСОБА_1 .

Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд у цій справі помилково послався на преюдиційність зазначеного судового рішення, не проаналізував та не встановив на підставі поданих сторонами належних і допустимих доказів, чи віднесена спірна частина земельної ділянки, передана у власність ОСОБА_2 на підставі оспорюваного рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 (у складі земельної ділянки із кадастровим номером :10:001:0160), до земель загального користування (є проїздом) та необхідна для дорожнього сполучення з господарством ОСОБА_1 , зокрема, технічної документації із землеустрою, кадастрових планів, рішень сільської ради тощо.

Верховний Суд вказав, що висновки апеляційного суду щодо відхилення висновку земельно-технічної експертизи від 19 лютого 2021 року № 010/21 про неможливість розміщення спірного проїзду (заїзду, автомобільної дороги) загального користування з дотриманням будівельних норм не є належно обґрунтованими. Зміст цієї експертизи не свідчить, що її предметом є висновок з питання права. Цей висновок підготовлений на замовлення учасника справи, тому вказано, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. Суд першої інстанції прийняв зазначений висновок та надав йому оцінку. Натомість апеляційний суд лише послався, що цей висновок був поданий до суду першої інстанції з порушенням встановлених судом та законом строків, поважні причини пропуску строків, які перешкоджали ОСОБА_3 звернутися до експертів раніше, чи своєчасно просити суд про призначення експертизи, він суду не надав. При цьому апеляційний суд, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про можливість прийняття цього доказу до розгляду, мав самостійно вирішити це питання, надавши оцінку відповідним доводам учасників справи в суді першої інстанції, з урахування принципів рівності учасників справи, змагальності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, а також значенням цього доказу для правильного вирішення справи.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що апеляційний суд не встановив обставин існування проїзду до належної ОСОБА_1 земельної ділянки через земельну ділянку із кадастровим номером :10:001:0160, яка належить ОСОБА_3 ; передчасно визнав незаконним та скасував рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 в частині передання у власність ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а також позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 12 сесії 7 скликання Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Стрілківської сільської ради» в частині передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,2197 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :10:001:0160, на АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,2197 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 12 квітня 2019 року приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської області Рудою С. В. за № 326.

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 квітня 2019 року, за яким право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0160, зареєстровано за ОСОБА_3 .

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що апеляційному суду надано картографічні матеріали 1956 року (викопіювання) схеми с. Малі Ланки Стрілківської сільської ради (колишнього Перемишлянського району), викопіювання з проєкту роздержавлення і приватизації земель Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області 1995 року, на яких зазначено заїзд, площею 0,1 га, що підтверджує існування проїзду до належної ОСОБА_1 земельної ділянки через земельну ділянку із кадастровим номером :10:001:0160, яка належить ОСОБА_3 .

Ураховуючи наявність на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3 проїзду загального користування та факт скасування постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у справі № 449/203/17, яка була передумовою прийняття рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення 12 сесії 7 скликання Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 26 липня 2017 року № 343 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Стрілківської сільської ради» в частині передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,2197 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :10:001:0160), оскільки саме на цій земельній ділянці розташований проїзд, який використовується для дорожнього сполучення із трьома господарствами, в тому числі господарства ОСОБА_1 .

Ураховуючи доведеність вимог про необхідність скасування у відповідній частині рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого дарувальник ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку, тобто встановлену незаконність такого юридичного факту, договір дарування спірної земельної ділянки від 12 квітня 2019 року, апеляційний суд вважав, що він підлягає визнанню недійсним у зв`язку із неможливістю останньою розпоряджатися відповідним об`єктом цивільних прав.

ОСОБА_1 звернулася також із вимогою про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 квітня 2019 року, згідно з яким право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :10:001:0160 зареєстровано за ОСОБА_3 , тому задоволення такої вимоги необхідне для повного та ефективного відновлення прав позивачки.

Задоволення у відповідній частині позовних вимог ОСОБА_1 виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - адвоката Мельницької Г. В., залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року - без змін (касаційне провадження № 61-4665св24).

Верховний Суд, переглядаючи справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області про визнання незаконним і скасування рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а також позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою, вважав, що суд апеляційної інстанції виконав вказівки Верховного Суду та дослідив містобудівну документацію с. Малі Ланки Перемишлянського району Львівської області, дійшов висновку про існування проїзду до належної ОСОБА_1 земельної ділянки через земельну ділянку із кадастровим номером :10:001:0160, яка належить ОСОБА_3 , на підставі картографічних матеріалів 1956 року (викопіювання) схеми с. Малі Ланки Стрілківської сільської ради колишнього Перемишлянського району, викопіювання з проєкту роздержавлення і приватизації земель Стрілківської сільської ради Перемишлянського району 1995 року.

Суд касаційної інстанції зазначив, що враховуючи те, що картографічні матеріали 1956 року (викопіювання) схеми с. Малі Ланки Стрілківської сільської ради колишнього Перемишлянського району та викопіювання з проєкту роздержавлення і приватизації земель Стрілківської сільської ради Перемишлянського району 1995 року відображають просторове розміщення, стан і використання земель, що характеризується конфігурацією, співвідношенням сторін, окресленням меж земельних ділянок, розташованих суміжно, апеляційний суд зробив правильний висновок про належність таких доказів у справі та їх достатність для вирішення спору.

Верховний Суд відхилив посилання заявників касаційної скарги на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушено право ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на мирне володіння майном, оскільки у цій справі співмірність втручання у право на мирне володіння майном збережена дотриманням справедливого балансу між правом позивачки на проїзд до власної земельної ділянки та правом відповідачів на приватизацію землі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_6 , який не брав участі у розгляді справи, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року скасувати та залишити в силі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а також позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою; скасувати постанову Верховного Суду від 07 серпня 2024 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2025 року особа, яка не брала участі у розгляді справи, - ОСОБА_6 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2025 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення та відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції, роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України.

У липні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що судовим рішенням апеляційного суду вирішено питання про його права та інтереси, оскільки він зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 та є користувачем земельної ділянки для його обслуговування на рівні із власником будинку його братом - ОСОБА_9 . Вважає, що є учасником правовідносин землекористування за вказаною адресою. Відповідно, апеляційний суд ухвалив судове рішення, яке стосується його прав та обов`язків, проте до участі у справі він залучений не був.

Зазначає, що через подвір`я вказаного будинку не проходять землі загального користування, відсутня будь-яка дорога. Матеріали справи не містять доказів наявності перешкод у заїзді до будинку позивачки. Відтак, висновки апеляційного суду щодо розташування в межах присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,2197 га, дороги загального користування змінюють стан цієї ділянки, що впливає на право користування нею.

Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_6 вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 442/3720/17, від 09 червня 2020 року у справі № 350/1859/17, від 17 березня 2021 року у справі № 441/123/16, від 03 серпня 2022 року у справі № 944/1292/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мотрук М. Ю, подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, оскільки вона відповідає вимогам статей 263-265 ЦПК України.

У липні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_3 , який поданий його представником - адвокатом Мельницькою Г. В., в якому заявник просить касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ураховуючи, що вказаний відзив фактично є заявою про приєднання до касаційної скарги, викладеною у вигляді відзиву, що не відповідає вимогам частини третьої статті 397 ЦПК України, тому цю заяву (відзив) слід залишити без розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_6 у межах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

ЄСПЛ наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення ЄСПЛ у справі «Bruаlla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, п. 33).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції (пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України).

Зазначені норми цивільного процесуального права визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на касаційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України визначено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала у часті у справі, права касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків (див.: ухвалу Великої Падати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

При цьому особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в касаційному порядку лише ті судові рішення, які встановлюють, змінюють або припиняють права й обов`язки цих осіб. Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з касаційною скаргою, повинна довести, що оскаржене судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в касаційному порядку лише ті судові рішення, які встановлюють, змінюють або припиняють права й обов`язки цих осіб. Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з касаційною скаргою, повинна довести, що оскаржене судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 175/1057/17, від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17 та від 04 липня 2023 року у справі № 215/799/19.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, суд касаційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити касаційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на касаційне оскарження рішення суду.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ОСОБА_6 посилався на те, що оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду вирішено питання про його права та інтереси, оскільки він зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 , а висновки Львівського апеляційного суду, викладені у постанові від 26 лютого 2024 року у цій справі щодо розташування в межах присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,2197 га, дороги загального користування змінюють стан цієї ділянки, що впливає на право користування нею, порушують його законні права та інтереси і дають йому право на касаційне оскарження такої постанови апеляційного суду.

Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2024 року (провадження № 61-4665св24), якою касаційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - адвоката Мельницької Г. В., залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року залишено без змін, погодився з висновками суду апеляційної інстанції, судовим рішенням якого позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку задоволено частково.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року, колегія суддів уважає, що оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції питання про права, свободи, інтереси або обов`язки ОСОБА_6 не вирішувалися з огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та недоведеність цих обставин.

Вказане судове рішення безпосередньо не містить судження про права та обов`язки ОСОБА_6 у відповідних правовідносинах.

У пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20) зазначено, що судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Отже, доводи касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися.

За таких обставин, оскільки судовим рішенням суду апеляційної інстанції у цій справі не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника касаційної скарги, як особи, яка не брала участі у справі, з урахуванням частини першої статті 389 ЦПК України, у заявника відсутнє право оскарження в касаційному порядку вказаного судового рішення.

При цьому Верховний Суд не дає оцінки судовим рішенням по суті спору.

З огляду на викладене, оскільки після відкриття касаційного провадження Верховним Судом встановлено, що оскаржуваною постановою апеляційного суду не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника касаційної скарги, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю з викладених підстав, Верховний Суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 389, 396, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи, - ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрілківської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, Відділу в Перемишлянському районі Головного управління Держгеокадастру, державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Поломаного Володимира Дмитровича, державного реєстратора приватного нотаріуса Перемишлянського районного нотаріального округу Рудої Світлани Василівни, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним і скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник