Справа № 366/3735/25
Провадження № 2/366/435/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мовчана В.В., за участю секретаря судового засідання Іванової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області

про позбавлення батьківських прав

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 27.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 15.01.2026.

У судовому засіданні 15.01.2026 розгляд справи відкладено на 11.02.2026.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 11.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 26.02.2026.

26.02.2026 у судовому засіданні було допитано свідка та оголошено перерву у справі до 18.03.2026.

У судове засідання 18.03.2026 з`явилася позивач. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання 18.03.2026 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак розглядом справи не цікавився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судовому засіданні 18.03.2026 зазначила, що заперечень щодо задоволення позовних вимог не має.

Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З наданих доказів встановлено такі факти і обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

26.05.2023 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Іванківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Відповідно до акту обстеження житлово побутових умов сім`ї від 29.10.2025 сім`я ОСОБА_1 складається з трьох чоловік: вона, чоловік ОСОБА_5 та донька ОСОБА_3 , які проживають в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджено також довідкою старости Шпилівського старостинського округу від 29.10.2025 № 530.

Як вбачається з довідки старости Шпилівського старостинського округу від 29.10.2025 № 531, ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 .

Судовим наказом по справі № 366/3328/21 від 29.12.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 .

Станом на 01.10.2025 заборгованість по сплаті аліментів становить 54 532,00 грн., що підтверджено довідкою Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області.

Рішенням виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 20.10.2025 № 637 було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, мати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, в орендованій квартирі разом з дитиною - ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_5 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім?ї від 06.10.2025 та довідкою Шпилівського старостинського округу від 03.10.2025 № 492. Сім?я характеризується позитивно та користується авторитетом серед односельчан, що підтверджується довідкою-характеристикою Шпилівського старостинського округу від 06.10.2025 № 07-07-60.

ОСОБА_2 з 2021 року не проживає з ОСОБА_1 та їхньою спільною донькою - ОСОБА_3 . За час окремого проживання ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 . 29 грудня 2021 року Іванківським районним судом було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до судового наказу по справі № 366/3328/21. Станом на 02.10.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 54 532 гривні 00 копійок, що підтверджується довідкою Іванківського відділу ДВС У Вишгородському районі Київської області ЦМУ Міністерства Юстиції (м. Київ) від 02.10.2025 № 68479600/8.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо своєї дитини виявляє байдужість та безвідповідальність, участі у вихованні дитини не бере, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідними речами.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 з наступних підстав.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що передбачено ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства".

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні своєї дитини, не утримує її, свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання, у суду є підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у виді позбавлення його батьківських прав, що також обумовлюється необхідністю захисту інтересів дитини, а тому суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним.

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн,, які остання просила стягнути з відповідача.

Керуючись статтями 4-5, 12-13, 76, 81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

2.Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 20.06.2023, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (ідентифікаційний код 44145537, адреса: вул. І.Проскури, 7, с-ще Іванків, Вишгородського району, Київської області).

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2026

Суддя Віталій МОВЧАН