Справа №534/3324/25
Провадження №2/534/1389/25
13 квітня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Малюк М.В.,
за участю секретаря судового засідання Калініної А.І.,
інші учасники справи не з`явилися,
розглянув за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
(1) Стислий виклад позиції позивача
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (надалі також - позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) заборгованість за кредитним договором №9112177 від 11.02.2023 в розмірі 12 570,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №9112177. На встановлених договором умовах ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у сумі 3 000, 00 грн строком на 105 днів.
29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №97-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) позивачеві права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до укладеного договору відступлення права вимоги позивачеві перейшло також право грошової вимоги до відповідача за договором №9112177 від 11.02.2023 на загальну суму 12 570,00 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 3 000,00 грн, заборгованості за процентами 9 000,00 грн, заборгованості за комісією - 570,00 грн.
Відповідач не скористався правом відзиву на позов, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
(2) Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 09.01.2026 Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів від АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів відповідачеві.
Ухвалу суду від 09.01.2026 виконано особою, у якої витребувано докази.
25.03.2026 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою здійснено перехід розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
У відповідності до вимог частини 5, 6 статті 272 ЦПК України ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано сторонам, зокрема, відповідачеві за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Поштові повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою адресат (відповідач) відсутній. Відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання проставлено 28.01.2026, 26.03.2026.
Тож, відповідач вважається таким, що отримав ухвалу про відкриття провадження у справі (пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України), є обізнаним про судовий розгляд цієї справи, але відзив на позовну заяву не подав.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Правом відзиву на позовну заяву не скористався.
13.04.2026 у відповідності до вимог частини 1 статті 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду цієї справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (частина 2 статті 247 ЦПК України).
(3) Фактичні обставини, встановлені Судом
Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 11.02.2023 між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор/кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник/відповідач) укладено договір про споживчий кредит №9112177 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п.1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на визначений в п.1.3. договору строк надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.
Сума кредиту становить 3 000,00 грн.
Кредит надається строком на 105 днів з 11.02.2023 (строк кредитування) і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3 Договору).
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26.02.2023 рекомендована дата повернення (пункт 1.3.1 Договору).
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 27.05.2023 дата остаточного погашення заборгованості (пункт 1.3.2 Договору).
Відповідно до пункту 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 570,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Згідно з пунктом 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до пункту 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8 100,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Пунктом 6.1 Договору, визначено, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор/кредитодавець) свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надало останньому кредит у сумі 3 000,00 грн шляхом зарахування 11.02.2023 кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , на підтвердження чого свідчить платіжне доручення ТОВ «Мілоан» №93374187 від 11.02.2023, а також платіжний лист та виписка по рахунку, надані АТ КБ «Приват Банк».
Матеріали справи не містять відомостей про зміну погоджених умов договору про споживчий кредит від 11.02.2023 №9112177 щодо строку виконання кредитних зобов`язань та строку дії договору.
29.05.2023 між первісним кредитором та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №97-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) позивачеві за плату належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги.
Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до договору відступлення прав вимоги №97-МЛ, ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит у сумі 12 570,00 грн.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.02.2023 №9112177 складає 12 570,00 грн, що включає заборгованість, за тілом кредиту у сумі 3 000,00 грн, заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 9 000,00 грн, за комісією 570,00 грн.
Матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем платежів на повернення кредиту.
З огляду на предмет спору, для суду підлягають вирішенню питання, по-перше, щодо реальності права вимоги, відступленого позивачеві, тобто укладення договору споживчого кредитування між первісним кредитором та відповідачем, по-друге, стосовно переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за договором відступлення права вимоги.
До спірних правовідносин належать застосуванню норми Глави 71 ЦК України щодо правовідносин за договором позики та норми глави 47 цього кодексу щодо підстав та порядку заміни кредитора у зобов`язанні.
Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтею 1054 ЦК України.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (стаття 1054 ЦК України).
Так згідно з вимогами статті 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 11 частини 1 статті 1).
Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити;
Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит;
Споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункти 7, 9-11 ЗУ «Про споживче кредитування»).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно з вимогами (стаття 1054 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статті 1046 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.
У відповідності до норм статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є: сторони договору (банк або інша фінансова установа); предмет: грошові кошти; розмір та умови надання кредиту; умови повернення кредиту; сплата процентів.
Отже договір кредитний договір, одним з видів якого є договір про споживчий кредит, є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей.
З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним кредитором коштів за договором споживчого кредитування, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)).
Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
(5) Оцінка суду
Суд, застосував означені норми права, оцінив наявні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку їх у сукупності, дійшов таких висновків.
Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №9112177 від 11.02.2023.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що первісний кредитор та відповідач уклали між собою цей договір в електронній формі. Відповідач згідно з умовами укладеного договору отримав від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» кредит у сумі 3 000,00 грн. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позивачальником відповідачем електронним підписом.
Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Згідно з вимогами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Виписка по особовому рахунку відповідача, надана АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду свідчить про передачу 11.02.2023 первісним кредитором відповідачу грошових коштів в сумі 3 000,00 грн, передбачених договором.
Суд зазначає, що означена виписка містить усі необхідні реквізити первинного документа.
При вирішенні питання щодо реальності кредиту, суд застосовує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).
Так Верховний Суд у цій справі наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Суд зазначає, що заборгованість по процентах за користування кредитом пред`явлена позивачем до стягнення та розрахована останнім у відповідності до умов кредитного договору та в межах строку його дії.
Суд при вирішенні питання про сплату комісії за обслуговування кредиту, покликаючись на правові позиції Верховного Суду, які має застосовувати, доходить таких висновків.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 у справі №496/3134/19 дійшла таких висновків:
«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту».
Умовами договору укладеного між сторонами, зокрема в пункті 1.5.1 Договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісію за надання кредиту у сумі 570,00 грн. Підписанням договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що обізнаний та погодився з усіма умовами договору.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі.
Тож, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №9112177 від 11.02.2023 у загальній сумі 12 570,00 грн, з яких, 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9 000,00 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, 570,00 грн комісія.
(6) Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК).
За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача, крім витрат на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн, витрат на професійну правову допомогу в сумі 8 000,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано суду такі документи:
- договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит Капітал» в особі директора Ломідзе Д.В. та АБ «Апологет» в особі керуючого партнера Усенка М.І.;
- акт №Д/8277 від 12.11.2025 наданих послуг правової-правничої допомоги відповідно до якого, загальна вартість наданих позивачу послуг становить 8 000,00 грн.
Оскільки позов ТОВ «ФК «Кредит Капітал» задоволено повністю, суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Керуючись ст ст. 12, 78, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №9112177 від 11.02.2023 в сумі 12 570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 (вісім тисяч) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Марина МАЛЮК