Провадження № 2-з/761/174/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Анохіна А.М.,

при секретарі Лазуренко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

09 квітня 2026 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява передана на розгляд судді Анохіну А.М.

В обгрунтування поданої заяви заявник зазначає, що 01 серпня 2007 року між ТОВ «Виробниче об`єднання «Житломаркет-Інвест» (Виконавець), ВАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього (Забудовник) та ОСОБА_1 (Замовник) була укладена Угода № ГТ 7/36 М про резервування (бронювання) об`єкту будівництва.

За цією Угодою Виконавець зобов`язується здійснити резервування за Замовником об`єкту будівництва, яким є машиномісце у підземному паркінгу будинку за адресою: АДРЕСА_1 . характеристики якого вказані в п. 1.2, а Замовник зобов`язується придбати обумовлений цією Угодою Пакет облігацій емітованих Виконавцем.

На виконання умов Угоди № ГТ 7/36 М, 01 серпня 2007 року між ОСОБА_1 (Покупець) та ТОВ «Фінансова група «Консалтинг та Інвестиції» (Продавець) був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б-20/1-В/077;Д.

За цим Договором Продавець передає у власність Покупця, а Покупець оплачує та приймає зазначені в Договорі цінні папери на загальну вартість 140 000,00 грн. (сто сорок тисяч гривень 00 коп.), емітентом цінних паперів є ТОВ «Виробниче об`єднання «Житломаркет- Інвест».

Перерахування коштів за цим Договором підтверджується платіжним дорученням № 1 від 27 серпня 2007 року.

Отже, ОСОБА_1 виконавши в повному обсязі умови договорів набув права на об`єкт нерухомості - машиномісце у підземному паркінгу будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після здачі будинку в експлуатацію у 2010 році, ОСОБА_1 було фактично передано у користування належне йому машиномісце за № НОМЕР_1 (будівельний номер НОМЕР_2 ), загальною площею 17.6 кв.м.

3 2010 року до квітня 2026 року ОСОБА_1 користувався належним йому машиномісцем. сплачував належні експлуатаційні платежі та будь-яких претензій з боку третіх осіб не отримував.

У квітні 2026 році ОСОБА_1 випадково стало відомо, що належне йому машиномісце зареєстровано на праві власності за ТОВ «ТРАНСХАУС», яке заявило свої права на даний об`єкт нерухомого майна розмістивши оголошення про оренду/продаж машиномісця.

З інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 15.10.2025 року державним реєстратором приватним нотаріусам КМНО Бойко О.В. було зареєстровано право власності на машиномісце за № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 00) за ТОВ «ТРАНСХАУС» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.10.2025 року за № 2011 укладеного з ТОВ «Виробниче об`єднання «Житломаркет-Інвест».

Таким чином, з отриманої інформації, вбачається грубе порушення ТОВ «Виробниче об`єднання «Житломаркет-Інвест» умов укладених з ОСОБА_1 договорів.

Зазначає, що в майбутньому заявником буде подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансхаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Житломаркет - Інвест» про визнання права власності на спірне майно, а саме машиномісце за № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 00) та витребування з чужого незаконного володіння спірного майна, а саме машиномісця за № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 00).

З метою забезпечення позову позивач просить суд:

накласти арешт на нерухоме майно: машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, загальною площею 17,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: машиномісця № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, загальною площею 17,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСХАУС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41209637) передавати в оренду, користування, володіння або іншим способом будь-яким фізичним, юридичним особам нерухоме майно: машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, загальною площею 17,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Просить забезпечити позов, оскільки у разі не вжиття заходів забезпечення позову рішення суду, у разі задоволення останнього, неможливо буде виконати.

Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Враховуючи те, що заявник має намір звернутися до суду з позовом, суд зважаючи на викладені у заяві про забезпечення позову обставини погоджується із заявником щодо необхідності забезпечення позову, а тому вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ст.ст. 149-150, 153, 259, 260, 293, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно: машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, загальною площею 17,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: машиномісця № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, загальною площею 17,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСХАУС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41209637) передавати в оренду, користування, володіння або іншим способом будь-яким фізичним, юридичним особам нерухоме майно: машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, загальною площею 17,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Андрій АНОХІН