Справа № 369/5321/26
Провадження №2-о/369/379/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

25.03.2026 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до вищезазначеної заяви просила, встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт реєстрації у лютому 1973 року органом ДРАЦС м. Києва шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 1946 року народження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2026 року вищевказану заяву залишено без руху. Роз`яснено про необхідність визначити заінтересованих осіб; зазначити з якою метою заявник просить встановити вказані факти; додати довідки про неможливість відновлення втрачених документів.

Судом, в ухвалі про залишення зави без руху, від 27.03.2026 року, визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Вимоги до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, встановлені у ст.ст.315, 316, 318 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови від 05 листопада 2020 року у справі №755/4041/20, від 17 червня 2021 року у справі № 161/10157/20, від 26 вересня2019 року у справі № 523/15625/18) справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

03.04.2026 року, у визначений судом час, на виконання ухвали про залишення заяви без руху, на адресу суду від заявника надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення у новій редакції.

Разом із цим згідно з ч.2 ст. 318 ЦПК України, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в ній обставини, а також довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як вбачається зі змісту нової редакції заяви, що вимоги ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області про залишення заяви без руху від 27.03.2026 заявником не виконані.

Так, всупереч вимогам ухвали суду, заявником не конкретизовано мети встановлення факту реєстрації шлюбу. Заявником не надано доказів на підтвердження причин неможливості відновлення чи одержання документу, що посвідчує даний факт, за встановленням якого остання звернулася до суду.

Також, всупереч вказаним вимогам заявником не зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт ( довідки органів ДРАЦС про неможливість отримання акту цивільного стану).

Крім того, заявником, не виконані вимоги п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 318 ЦПК України, а саме не зазначено докази, що підтверджують факт, який вона просить встановити, не конкретизовано якими саме доказами підтверджується факт, який просить встановити заявниця, тобто назву документу, його серію, дату видачі, а також орган чи особу, які видали такий документ; прізвище ім`я по батькові свідків, в той час, заявницею вказані недоліки в повному обсязі не усунено.

Враховуючи, що вимоги ухвали від 27.03.2026 року не виконано, недоліки заяви, які зазначені в ухвалі, не усунуто, а отже заява підлягає поверненню як неподана, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Тобто, у встановлений судом строк заявник не усунула недоліки, визначені в ухвалі суду.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України".

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Тетяна ДУБАС