УХВАЛА

14 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 569/17271/25

провадження № 61-4778ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою (отримана судом 10 квітня 2026 року), яка написана власноруч.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Статтею 392 ЦПК України визначено вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

У частині другій статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення (ухвала), що оскаржується; 5) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); 6) клопотання особи, яка подає скаргу; 7) перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; 8) дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

У порушення пунктів 2, 3, 4, 5, 6, частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено: реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта заявника, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; клопотання особи, яка подає скаргу.

У порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Слід звернути увагу заявниці, що частиною першою статті 409 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

У частині четвертій статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Заявниці необхідно зазначити у касаційній скарзі, які саме судові рішення нею оскаржуються (зазначити суд, який їх ухвалив та дату ухвалення), підстави касаційного оскарження та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статей 406, 409 ЦПК України.

Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявниці необхідно скласти та подати уточнену касаційну скаргу, викладену розбірливим почерком або у друкованому форматі, в якій зазначити, які саме судові рішення нею оскаржуються (зазначити суд, який їх ухвалив та дату ухвалення), підстави касаційного оскарження (неправильне застосування судом відповідних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права) та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної, зазначити реєстраційні номери облікової картки платника податків заявниці або номер паспорту, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності, відомості про інших учасників справи, а такожвідомості про наявність або відсутність електронного кабінету, додати її копії відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявницею не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Сплата судового збору, як одна з умов доступу до суду, не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 569/17271/25 постановлялися лише ухвали.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі

0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3 328,00 грн.

Отже, заявниця має сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 665,60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження доплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Неусунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 30 квітня 2026 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников