Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
344/1091/25: Окремі процесуальні питання; Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).
Надіслано судом: 03.04.2026. Зареєстровано: 04.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 06.04.2026.
Номер судового провадження: 4-с/344/14/26
Справа № 344/1091/25
Провадження № 4-с/344/14/26
У Х В А Л А

03 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі представника приватного виконавця адвоката Рудницького Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Подоляк Ельвіри Богданівни, яка полягає у не зупиненні виконавчого провадження № 78205616 та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 , 26.03.2026 року, через систему Електронний Суд, звернувся зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Подоляк Ельвіри Богданівни, яка полягає у не зупиненні виконавчого провадження № 78205616 та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника.

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця Подоляк Е.Б. перебуває ВП № 78205616, відкрите на підставі виконавчого листа № 344/1091/25 від 12.05.2025 р., виданого Івано-Франківським міським судом. В межах провадження виконавець винесла Постанову про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника, встановивши відрахування у розмірі 20%. 31.01.2026 р. боржник надіслав виконавцю заяву про зупинення виконавчого провадження, додавши довідку № 140 від 30.01.2026 р. про мобілізацію. Проте листом № 8391 від 02.02.2026 р. виконавець відмовила у зупиненні провадження та продовжує примусове стягнення коштів з грошового забезпечення боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником військової служби за призовом під час мобілізації. Ця норма є імперативною. Відмова виконавця з посиланням на те, що стягнення нібито не перешкоджає службі, є прямим порушенням закону, оскільки обов`язок зупинення провадження виникає автоматично з моменту отримання доказів мобілізації боржника.

Тому боржник просить суд поновити строк на подання скарги, визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Подоляк Е.Б. щодо не зупинення ВП № 78205616, скасувати постанову приватного виконавця Подоляк Е.Б. про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника у ВП № 78205616, скасувати рішення, викладене у листі № 8391 від 02.02.2026 р., зобов`язати виконавця зупинити виконавче провадження № 78205616.

01 квітня 2026 року представник приватного виконавця, адвокат Рудницький Ю.І., через систему Електронний Суд, подав письмові заперечення на скаргу.

Заперечення обґрунтовує тим, що 28.05.2025 р. виконавцем було відкрито ВП № 78205616 на підставі виконавчого листа № 344/1091/25 від 12.05.2025 р., виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за кредитним договором у сумі 24 570,00 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 163,96 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 363,50 грн.

В ході виконавчого провадження виконавцем було вжито передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання: 28.05.2025 р. винесено постанову про арешт коштів боржника; 02.06.2025 р. винесено постанову про арешт майна боржника; 11.06.2025 р. винесено постанову про визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій; 02.02.2026 р. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 20%; 02.02.2026 р. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника. Станом на 30.03.2026 р. загальна сума стягнення становить 9 226,37 грн., залишок заборгованості складає 23 149,62 грн.

Звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника здійснюється шляхом направлення відповідної постанови виконавця до підприємства, установи, організації, яка здійснює виплату доходів боржнику. У даному випадку постанова була направлена до ВЧ НОМЕР_1 для проведення щомісячних відрахувань у розмірі 20% із доходів боржника. Цей захід примусового виконання не потребує особистої участі боржника у вчиненні будь-яких дій, відрахування здійснюються бухгалтерією військової частини автоматично; не перешкоджає проходженню боржником військової служби, боржник не зобов`язаний з`являтися до виконавця, надавати документи чи вчиняти будь-які інші дії; здійснюється незалежно від місцезнаходження боржника, постанова виконується роботодавцем (військовою частиною) без жодної участі боржника. Таким чином, умови проходження боржником військової служби жодним чином не унеможливлюють проведення даної виконавчої дії.

Листом № 8391 від 02.02.2026 р. виконавець надав обґрунтовану відповідь на заяву боржника від 31.01.2026 р. (та повторну заяву від 02.02.2026 р.) про зупинення виконавчого провадження. У листі виконавець навів повний текст п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону, включаючи умову про неможливість проведення виконавчих дій згідно з умовами служби; обґрунтував, що звернення стягнення на доходи шляхом направлення постанови до бухгалтерії військової частини не потребує особистої участі боржника та не впливає на умови проходження ним служби; повідомив про зняття арешту з коштів із рахунку для зарахування заробітної плати. Лист містить посилання на конкретні норми закону, мотивовану правову позицію та не може бути визнаний протиправним. Виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та з дотриманням вимог законодавства.

Виконавець, отримавши інформацію про мобілізацію боржника, вжила наступних заходів на захист його інтересів. 02.02.2026 р. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, чим забезпечено повний доступ боржника до його банківських рахунків, таким чином, вимога боржника у заяві від 31.01.2026 р. про зняття арешту з рахунку була фактично виконана. Звернення стягнення здійснено у мінімальному передбаченому законом розмірі 20% від доходів. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20, розмір відрахувань за одним виконавчим документом не може перевищувати 20% заробітної плати. Виконавець діяла відповідно до вимог ст. 18 Закону, яка зобов`язує виконавця вживати заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, балансуючи права стягувача та боржника.

З урахуванням наведеного просить в задоволенні скарги відмовити.

Скаржник (боржник) в судове засідання не прибув, подав заяву про проведення засідання за його відсутності, вимоги скарги підтримав з підстав наведених у скарзі.

Представник стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заяву про відкладення судового засідання, але жодних доказів поважності причини неявки суду не надав.

Представник приватного виконавця в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, просив в задоволенні скарги відмовити з підстав наведених у запереченнях.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника приватного виконавця, дослідивши матеріали справи та скарги, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2025 року у справі № 344/1091/25 позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до скаргу ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

На виконання вказаного рішення, Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 12.05.2025 видано виконавчий лист № 344/1091/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

25 травня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Подоляк Е.Б. відкрито виконавче провадження № 78205616.

31 січня 2026 року боржник ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного виконавця в якій просив зупинити виконавче провадження на підставі п. 16 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешт з рахунку, що призначений для виплати грошового забезпечення військовослужбовця, скасувати постанову про звернення стягнення на його доходи (заробітну плату).

До заяви ОСОБА_1 долучив довідку про те що він проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 січня 20206 року по даний час.

02 лютого 2026 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плат, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Зокрема, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у ВЧ НОМЕР_1 у розмірі 20% доходів щомісяця, до погашення загальної суми заборгованості, яка на той час становила 29 270 грн. 20 коп.

Також, 02 лютого 2026 року приватний виконавець надала відповідь боржнику ОСОБА_1 в якій зазначила,, що відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження, оскільки стягнення заборгованості передбачає надсилання постанови про звернення стягнення з доходу боржника до бухгалтерії підприємства (військової частини) для виконання, що жодним чином не впливає на умови проходження військової служби боржником, і не потребує особистої участі боржника у проведенні виконавчих дій.

Також боржника було повідомлено про те, що знято арешт з рахунку для зарахування заробітної плати.

02 лютого 2026 року приватним виконавцем знято арешт з коштів боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Суд погоджується із твердженнями представника приватного виконавця про те, що вказана норма встановлює два сукупних елементи: факт проходження боржником військової служби та неможливість проведення виконавчих дій згідно з умовами такої служби. Сам лише факт мобілізації не є безумовною підставою для зупинення всіх виконавчих дій.

З аналізу п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що існують три умови, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; або

2) якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; чи

3) на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми права дає підстави для висновку, що у цьому випадку словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість, сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. Відповідно, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або», законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби (правовий висновок Верховного Суду, сформований у постановах від 30 листопада 2023 року у справі № 120/875/230, провадження № К/990/15420/23, від 06 грудня 2023 року у справі №583/3097/23, провадження № 61-16360ск23).

Отже, приватний виконавець правомірно не зупинив виконавче провадження на прохання боржника, підстав для його зупинення немає, тому скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

У даному випадку постанова була направлена до Військової частини НОМЕР_1 для проведення щомісячних відрахувань у розмірі 20% із доходів боржника ОСОБА_1 .

Цей захід примусового виконання не потребує особистої участі боржника у вчиненні будь-яких дій, адже відрахування здійснюються бухгалтерією військової частини автоматично; не перешкоджає проходженню боржником військової служби, тому що боржник не зобов`язаний з`являтися до виконавця, надавати документи чи вчиняти будь-які інші дії; здійснюється незалежно від місцезнаходження боржника, постанова виконується роботодавцем (військовою частиною) без жодної участі боржника.

Таким чином, умови проходження боржником військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 жодним чином не унеможливлюють проведення даної виконавчої дії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 № 3048-IX визначено особливості примусового виконання рішень під час дії воєнного стану, закріплені у розділі XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону. Зокрема, зазначеним Законом встановлено: припинення звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім окремих категорій справ) (п. 10-2 розділу XIII Закону); зупинення виконавчих дій щодо підприємств ОПК, органів військового управління тощо (п. 10-2 розділу XIII Закону). Водночас, не включено до переліку обмежень заборону на звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) мобілізованих боржників. Це підтверджує, що таке стягнення є допустимим.

Відповідно до ст. 72 Закону, стягнення не здійснюється із сум вихідної допомоги при звільненні (виходу у відставку) з військової служби та грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Щомісячне грошове забезпечення військовослужбовця має постійний характер і не входить до переліку коштів, на які не може бути звернено стягнення.

Тому, немає підстав для скасування оскаржуваної постанови а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо правомірності рішення приватного виконавця викладеного у листі від 02.02.2026, то листом № 8391 від 02.02.2026 р. виконавець надав обґрунтовану відповідь на заяву боржника від 31.01.2026 р. про зупинення виконавчого провадження.

Зокрема виконавець навів повний текст п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», включаючи умову про неможливість проведення виконавчих дій згідно з умовами служби; обґрунтував, що звернення стягнення на доходи шляхом направлення постанови до бухгалтерії військової частини не потребує особистої участі боржника та не впливає на умови проходження ним служби; повідомив про зняття арешту з коштів із рахунку для зарахування заробітної плати. Виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та з дотриманням вимог законодавства.

Отже, підстав для задоволення скарги немає.

Щодо поновлення строку на подання скарги, то суд вважає за можливе поновити такий строк, зважаючи на те, що боржник є діючим військовослужбовцем ЗСУ та можливо не завжди має час та можливість доступу до мережі Інтернет щоб звернутись до суду вчасно.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 18, 34, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447,450-452 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Подоляк Ельвіри Богданівни, яка полягає у не зупиненні виконавчого провадження № 78205616 та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...