Справа № 558/691/25
номер провадження 2/558/69/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С., з участю представника відповідача адвоката Чабан Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОМАС», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк Інна Іванівна, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (далі по тексту ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ») звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОМАС» (далі по тексту - ФГ«АГРОМАС»), третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк Інна Іванівна, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду №б/н від 22 квітня 2025 року до договору оренди землі №б/н від 2 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у відповідача ФГ «АГРОМАС» права оренди земельної ділянки площею 3,34 га, кадастровий номер :03:000:0129, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 58826783; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,34 га, кадастровий номер :03:000:0129, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 58826783.

В обґрунтування таких позовних вимог позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» у позовній заяві зазначає про те, що 2 січня 2015 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «РАЙЗ-ЗАХІД», як орендарем, було укладено договір оренди землі та додаткову угоду від 10 жовтня 2017 року, якою визначено нового орендаря - ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», та внесено зміни до договору оренди землі, за якими позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» набуло право користування (оренди) земельною ділянкою, кадастровий номер :03:000:0129, загальною площею 3,34 га, що розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проведено державну реєстрацію такого права оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право 9954426.

Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору оренди землі, він укладений строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди від 10 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 2 січня 2015 року, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З урахуванням дати державної реєстрації договору оренди, семирічний строк договору сплив 17 серпня 2025 року.

Відповідно до Перехідних положень Закону України "Про оренду землі" з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" № 340-ІХ, правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 22 квітня 2025 року позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» надіслало ОСОБА_1 листа-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі №б/н від 2 січня 2015 року (в редакції додаткової угоди від 10 жовтня 2017 року).

Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору, та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та трекінгом відстеження поштового відправлення.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист-повідомлення відповідач ОСОБА_1 не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження договору оренди землі на новий строк.

При цьому, позивач, як орендар, належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибула з його користування протягом строку дії договору оренди землі. Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, а відповідач ОСОБА_1 , у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслала повідомлення про небажання продовжувати договірні відносини, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.

Отже, позивач вважає поновленим договір оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку дії договору оренди землі в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_1 уклала з відповідачем ФГ «АГРОМАС» договір оренди земельної ділянки, що знаходиться в оренді у позивача, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №445904727 від 1 жовтня 2025 року, номер запису про інше речове право 58826783.

Позивач вважає, що укладенням вищезазначеного договору оренди землі, ОСОБА_1 та ФГ «АГРОМАС» порушили переважне право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129 на новий строк.

З урахуванням наведеного, позивач у позовній заяві просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 22 квітня 2025 року до договору оренди землі №б/н від 2 січня 2015 року між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім права оренди у ФГ «АГРОМАС» на земельну ділянку площею 3,34 га, кадастровий номер :03:000:0129, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,34 га, кадастровий номер :03:000:0129, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 58826783.

Представник позивача ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» адвокат Кришталь О.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядути без участі представника позивач та зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 150).

Відповідач ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомленою з дотриманням вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 не подала.

В судовому засіданні представник відповідача ФГ «АГРОМАС» - адвокат Чабан Р.Л. позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що 2 січня 2015 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «РАЙЗ-ЗАХІД», як орендарем, було укладено договір оренди землі. 10 жовтня 2017 року було укладено додаткову угоду, якою визначено нового орендаря - ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та внесено зміни до договору оренди землі, за яким позивач ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» набуло право користування (оренди) земельною ділянкою, кадастровий номер :03:000:0129, загальною площею 3,34 га, що розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області. Додатковою угодою внесено зміни до п. 8 договору оренди землі від 2 січня 2015 року та вказано строк дії договору 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі. Таким чином, строк договору оренди землі закінчився 10 жовтня 2024 року. У визначений договором оренди 3-х місячний строк до закінчення дії договору та в супереч положенням ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач не повідомив відповідача ОСОБА_1 про намір укласти договір на новий строк. Проте позивач вказує, що строком закінчення договору оренди є 17 серпня 2025 року, що не відповідає дійсності та суперечить положенням договору оренди.

Строк дії договору оренди землі закінчився 10 жовтня 2024 року, тому припинення речового права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" було проведено правомірно. Крім того, договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ФГ «АГРОМАС» від 1 жовтня 2024 року, зареєстровано 28 лютого 2025 року, тобто в період, коли щодо цієї земельної ділянки не існувало жодних речових прав будь-яких третіх осіб.

З позовної заяві стало відомо, що 22 квітня 2025 року позивач шляхом направлення листа-повідомлення довів до відома ОСОБА_1 про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди № б/н від 10 жовтня 2017 року, а також направив їй відповідний проект додаткової угоди, проте такого договору не існує. Крім цього, доказів на підтвердження вказаних обставин позивач не надав.

Позивач також не надав доказів належного виконання своїх обов`язків за договором оренди, зокрема щодо сплати орендної плати ОСОБА_1 за період з 2017-2020 років. Враховуючи порушення встановленого договором оренди обов`язку своєчасної сплати орендної плати, позивач втратив право на поновлення договору оренди землі.

Оскільки договір оренди землі від 2 січня 2015 року не поновлено на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим. Власник майна, яким є відповідач ОСОБА_1 , після закінчення договірних відносин з попереднім орендарем позивачем у справі, вправі була розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, уклавши 1 жовтня 2024 року договір оренди землі з ФГ «АГРОМАС».

Крім того, у своїх письмових поясненнях (викладених у відзиві на позовну заяву, який просив вважати його письмовими поясненнями) представник відповідача ФГ«АГРОМАС» - адвокат Чабан Р.Л. зазначив про те, що додаткова угода, складена позивачем, про поновлення договору оренди землі містить нові умови оренди землі, а тому вони підлягають узгодженню сторонами.

З таких підстав, представник відповідача ТОВ «АГРОМАС» - адвокат Чабан Р.Л. просив відмовити у задоволенні позову позивача та стягнути з позивача користь ФГ «АГРОМАС» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 гривень.

Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк І.І. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядути без її участі (а.с. 148).

Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі №558/691/25 за позовом ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , ФГ «АГРОМАС» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди.

30 січня 2026 року судом проведено підготовче засідання в цивільній справі №558/691/25 за результатами якого було закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30 січня 2026 року за клопотанням позивача ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та клопотанням відповідача ФГ «АГРОМАС» витребувано у позивача ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» платіжні документи (платіжні інструкції), що підтверджують сплату позивачем орендної плати за договором оренди землі від 2 січня 2015 року, укладеним між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 , за період 2017-2020 років; витребувано у ОСОБА_1 та ФГ «АГРОМАС» копію договору оренди землі від 1 жовтня 2024 року, на підставі якого ФГ «АГРОМАС» набуло право оренди земельної ділянки площею 3,34 га, кадастровий номер :03:000:0129; залучено до участі у справі №558/691/25, як третю особу на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного реєстратора Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк І.І. та витребувано у державного реєстратора Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк І.І. копії матеріалів реєстраційної справи за договором оренди землі від 1 жовтня 2024 року (номер запису про речове право: 58826783).

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,34 га, кадастровий номер :03:000:0129, яка розташована на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 1 жовтня 2025 року (а.с. 17, 18), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18 серпня 2018 року (а.с. 16), Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №428299 (а.с. 10, 11).

Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «РАЙЗ-ЗАХІД», як орендарем, було укладено договір оренди землі від 2 січня 2015 року щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129, загальною площею 3,34 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області (а.с. 12-14, 16).

10 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 , ТОВ «РАЙЗ-ЗАХІД» та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено додаткову угоду № б/н (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі від 2 січня 2015 року, відповідно до якої, за згодою орендодавця ОСОБА_1 , орендар ТОВ «РАЙЗ-ЗАХІД» передав новому орендареві ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», який прийняв права та обов`язки орендаря, що передбачені в договорі оренди землі від 2 січня 2015 року.

П. 4.1. додаткової угоди №б/н від 10 жовтня 2017 року були внесені зміни до п. 8 договору оренди землі від 2 січня 2015 року та сторонами узгоджено, що договір оренди землі укладено строком на сім років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 15).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №445904727 від 1 жовтня 2025 року (а.с. 17, 18), містить відомості про те, що на підставі договору оренди землі №б/н від 2 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «РАЙЗ-ЗАХІД» та ОСОБА_1 , а також додаткової угоди №б/н від 10 жовтня 2017 року, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» набуло право оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0129 площею 3,34 га, на строк сім років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди.

У додатковій угоді від 10 жовтня 2017 року сторони погодили внести зміни в п. 8 договору оренди землі від 2 січня 2015 року, яким визначили, що договір оренди землі укладено строком на сім років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 15).

Таким чином, зважаючи на те, що додаткова угода була укладена 10 жовтня 2017 року, строк дії договору оренди землі від 2 січня 2015 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» закінчився 10 жовтня 2024 року.

Позивачем не надано доказів письмового повідомлення орендодавця відповідча ОСОБА_1 про намір продовжити дію договору оренди землі від 2 січня 2015 року у визначений договором строк, тобто не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору (10 липня 2024 року).

Проте, позивач вважає, що строком закінчення договору оренди землі від 2 січня 2015 року є 17 серпня 2025 року, не надавши належних доказів, що підтверджували б такі обставини.

Як вказує у позовній заяві позивач, маючи намір продовжити договірні відносини щодо оренди землі з ОСОБА_1 , ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» листом-повідомленням за вих. №2945 від 22 квітня 2025 року звернулось до відповідача ОСОБА_1 з пропозицією продовжити дію договору оренди землі №б/н від 10 жовтня 2017 року.

До вказаного листа було долучено додаткову угоду на продовження дії договору оренди землі від 10 жовтня 2017 року, в якій запропоновано: «1.1 доповнити розділ ___ "Строк дії Договору" новим пунктом ___: Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись; 1.2. доповнити розділ __ "Умови використання земельної ділянки" новим пунктом ___: Поновлення Договору оренди. Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається.

Сторона даного Договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення цього договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення Договору не пізніше ніж за один місяць (якщо інший більший строк, не буде передбачений законодавством) до дати закінчення строку дії Договору, з одночасним відправленням іншій Стороні за Договором повідомлення про подання заяви про виключення з ДРРПНМ відомостей про поновлення Договору…».

При цьому, доказів вручення такого листа-повідомлення та додаткової угоди відповідачеві ОСОБА_1 позивачем не додано.

Як встановлено в судовому засіданні договір оренди землі було укладено 2 січня 2015 року, однак доказів письмового повідомлення орендодавця відповідча ОСОБА_1 про намір продовжити дію саме договору оренди землі від 2 січня 2015 року у визначений строк - не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору позивачем не надано.

10 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 , ТОВ «РАЙЗ ЗАХІД» та ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» було укладено лише додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі від 2 січня 2015 року.

Таким чином, позивачем не надано доказів письмового повідомлення орендодавця відповідача ОСОБА_1 про намір продовжити дію договору оренди землі від 2 січня 2015 року у визначений строк не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору.

Із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №445904727 від 1 жовтня 2025 року, встановлено, що 1 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ФГ "АГРОМАС» було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0129. Строк оренди 7 років. Дата закінчення дії: 01 жовтня 2031 року, з автоматичним продовженням дії договору. Державна реєстрація іншого речового права на підставі такого договору оренди землі проведена 28 лютого 2025 року за номером 58826783 (а.с. 17, 18).

Крім того, із змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №445904727 від 1 жовтня 2025 року (а.с. 18) вбачається, що за заявою ОСОБА_1 28 лютого 2025 року проведено державну реєстрацію припинення права оренди землі за ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (номер запису про інше речове право 9954426).

Таким чином, судом встановлено, що строк дії договору оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0129 закінчився 10 жовтня 2024 року. Позивач у строк до 10 липня 2024 року (як було визначено п. 4.1 додаткової угоди від 10 жовтня 2017 року - не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору) не повідомив орендодавця про свій намір продовжити договір оренди землі. Надсилання позивачем власнику земельної ділянки ОСОБА_1 листа-повідомлення №2945 від 22 квітня 2025 року про намір продовжити строк дії договору оренди землі, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 2 січня 2015 року, виключає можливість поновлення договору оренди землі, строк дії якого закінчився 10 жовтня 2024 року.

Крім цього, такий лист-повідомлення містить пропозицію продовжити дію договору оренди землі №б/н від 10 жовтня 2017 року, а не від 2 січня 2015 року.

Відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки між ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 2 січня 2015 року, строк дії якого закінчувався 10 жовтня 2024 року, та за три місяці до закінчення строку дії такого договору орендар не надіслав орендодавцеві листа-повідомлення про намір продовжити строк дії договору оренди землі, то відповідач ОСОБА_1 1 жовтня 2024 року уклала договір оренди землі з іншим орендарем ФГ "АГРОМАС", який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 лютого 2025 року.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» посилається на те, що дії відповідача ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ст. 90 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України) власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.

За змістом ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

За змістом ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, відповідно до приписів ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.

При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Судом встановлено, що через більш як шість місяців (10 жовтня 2024 року) після закінчення строку дії договору оренди землі від 2 січня 2015 року щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0129, позивач надіслав відповідачеві ОСОБА_1 лист-повідомлення за вих. №2945 від 22 квітня 2025 року про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, вказавши дату договору оренди землі №б/н від 10 жовтня 2017 року, а не 2 січня 2015 року.

Доказів вручення такого листа-повідомлення відповідачеві ОСОБА_1 до суду позивачем не надано.

Таким чином, зважаючи, що додаткова угода була укладена 10 жовтня 2017 року, строк дії договору оренди землі від 2 січня 2015 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» закінчився 10 жовтня 2024 року.

Разом з тим, судом встановлено, що оскільки відповідач ОСОБА_1 не була повідомлена позивачем про намір продовжити дію договору оренди землі від 2 січня 2015 року, строк дії якого закінчувався 10 жовтня 2024 року, у визначений строк, то, будучи власником земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0129 ОСОБА_1 скористалась своїм правом володіти, розпоряджатися та користуватися належною їй земельною ділянкою на власний розсуд, уклавши 1 жовтня 2024 року договір оренди землі з іншим орендарем ФГ "АГРОМАС", що був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 лютого 2025 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 2 січня 2015 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ».

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст.203 ЦК України).

Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.

В даному випадку волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі з позивачем відсутнє та позивачем не було дотримано передбаченої процедури для поновлення строку дії договору оренди землі.

Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року в справі №379/1354/18, від 25 березня 2020 року в справі 379/1439/18, від 15 лютого 2023 року в справі №399/295/11, від 15 травня 2023 року в справі №693/137/22.

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 травня 2024 року в справі №604/648/23, від 12 квітня 2024 року в справі №131/970/23.

Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

В ході судового розгляду не встановлено наявності у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки укладення ОСОБА_1 1 жовтня 2024 року договору оренди землі з іншим орендарем ФГ "АГРОМАС", який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 лютого 2025 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 2 січня 2015 року, свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.

Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також те, що лист-повідомлення про намір продовження строку дії договору оренди землі було складено позивачем та надіслано відповідачеві ОСОБА_1 через більш як шість місяців після закінчення строку дії договору оренди землі, дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.

Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендарем, за вказаних вище обставин, ніяк не порушує переважне право ТОВ "ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 10 жовтня 2024 року.

Договір оренди землі між відповідачами укладено 1 жовтня 2025 року та державна реєстрація такого договору проведена 28 лютого 2025 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі від 2 січня 2025 року.

При цьому, щодо посилань позивача на використання земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0129 на час подання до суду позовної заяви, то суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем не доведено в ході розгляду справи обґрунтованість та підставність використання такої земельної ділянки, коли договір оренди землі припинений 10 жовтня 2024 року у зв`язку з закінченням строку його дії та проведено державну реєстрацію 28 лютого 2025 року припинення права оренди землі за позивачем.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, відтак позов задоволенню не підлягає.

Представником відповідача ФГ «АГРОМАС» - адвокатом Чабаном Р.Л. подано до суду заяву про відшкодування понесених відповідачем ФГ «АГРОМАС» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 гривень, на підтвердження яких надані наступні докази: додаток 2 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17 листопада 2025 року, ордер від 20 листопада 2025 року.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Проте, у постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд висловив позицію про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.

Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

До суду представник позивача подав заяву в якій зазначив, що вимога представника відповідача ФГ «АГРОМАС» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 гривень є завищеною та безпідставною, не відповідає критеріям розумності та співмірності, оскільки фактичний обсяг наданих правничих послуг у межах даної справи не потребував окремих витрат часу і зусиль адвоката, а тому просив у стягнення судових витат представнику відповідача ФГ «АГРОМАС» відмовити в повному обсязі.

Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача ФГ "АГРОМАС" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що така сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу не може вважатися завищеною, з урахуванням кількості поданих до суду заяв та клопотань представником відповідача, їх обсягу, обґрунтованості та необхідності для доведення відповідачем своєї позиції по справі, зайнятості представника відповідача у судових засіданнях.

У позовній заяві позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 626, 627, 777, 792 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «АГРОМАС», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області Антонюк Інна Іванівна, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» на користь Фермерського господарства «АГРОМАС» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ», місцезнаходження: м. Дубно, провулок Центральний, будинок 1, Рівненської області, код юридичної особи 41099127.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Фермерське господарство «АГРОМАС», код юридичної особи 44381367, місцезнаходження: с. Хрінники, вул. Шевченка, буд. 86, Дубенського району Рівненської області.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.