У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., розглянувши заяву представника позивача Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про забезпечення позову в цивільній справі № 308/13348/23 (провадження № 2/308/2437/24) за позовною заявою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Федчишин Олександра, який діє в інтересах держави, в особі органів Міністерства оборони України та Квартирно - експлуатаційного відділу м.Мукачеве до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

встановив:

У провадженні Ужгородського міськрайонного перебуває вищезазначена цивільна справа.

03 квітня 2026 року від представника позивача прокурора Харлапова А.М. надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, яка розташована в с. Оноківці Ужгородського району та заборонити ОСОБА_2 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, яка розташована в с.Оноківці Ужгородського району, шляхом її поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду/суборенду чи на іншому праві користування, відчуження, передачі в іпотеку, виконання підготовчих чи будівельних робіт.

Вказана заява була передана судді 06 квітня 2026 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що за результатами перевірки відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прокурором виявлено, що спірна земельна ділянка площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, в с. Оноківці Ужгородського району ще 23.09.2025 була подарована відповідачкою, ОСОБА_1 , іншій особі, а самі: ОСОБА_2 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Зазначене підтверджується договором дарування земельної ділянки від 23.09.2025, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Форкош М.М., а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №471285066 від 03.04.2026.

Прокурор зазначає, що враховуючи, що договір дарування від 23.09.2025, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, в с. Оноківці Ужгородського району, спрямований на незаконне заволодіння належній державі земельній ділянці, яка входить до складу земель оборони, цей договір є нікчемним, а земельна ділянка такою, що підлягає поверненню у державну власність, оскільки вона належить до земель оборони та не може бути об`єктом приватизації, купівлі-продажу чи будь-яких інших правочинів.

Окрім того, зазначає, що вказаний договір було укладено під час судового розгляду справи №308/13348/23, предметом спору в якій є земельна ділянка площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, що свідчить про прагнення померлої ОСОБА_1 уникнути негативних наслідків за результатами судового розгляду, оскільки вона набула зазначену земельну ділянку безоплатно та штучно створити уявлення про добросовісність нового власника земельної ділянки - ОСОБА_2 .. Зазначене свідчить про те, що у титульному володінні ОСОБА_2 перебуває земля, яка вилучена з цивільного обороту та яка може перебувати виключно у державній власності з метою забезпечення ефективного використання за цільовим призначенням для виконання функцій оборони в інтересах усього суспільства.

Представник позивача вказує, що до постановлення рішення у даній справі та набрання ним законної сили існує реальна загроза утруднення його виконання у випадку задоволення зазначеного позову та в разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує ймовірність відчуження, поділу, об`єднання земельної ділянки, зміни її цільового призначення, забудови тощо.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р., єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Беручи до уваги предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, зокрема шляхом попередження можливого вибуття земельної ділянки кадастровий номер :10:010:0018 на користь третіх осіб, поділу чи об`єднання земельних ділянок, що призведе до зміни кадастрового конфігурацій земельної ділянки, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості, шляхом обмеження права розпорядження таким та забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову, які він просить вжити, та заявленими позовними вимогами. Між сторонами дійсно існує спір, який в подальшому може бути вирішено, зокрема і з врахуванням наявного нерухомого майна.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через відчуження майна відповідачами.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151-153, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву представника позивача Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, яка розташована в с. Оноківці Ужгородського району.

Заборонити розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,07 га, кадастровий номер :10:010:0018, яка розташована в с.Оноківці Ужгородського району, шляхом її поділу, об`єднання, зміни цільового призначення, передачі в оренду/суборенду чи на іншому праві користування, відчуження, передачі в іпотеку, виконання підготовчих чи будівельних робіт.

Копію ухвали направити для виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (площа Шандора Петефі, будинок 14, офіс 57, м. Ужгород, Закарпатська область) і учасникам справи для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя К.С. Дегтяренко