Справа № 746/96/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2026 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») через систему «Електронний суд» звернулося до Срібнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії від 12 червня 2025 року № 260180325 у розмірі 73 244,02 грн, з яких 24 200,00 грн заборгованість за кредитом, 47 592,02 грн заборгованість за процентами, 1 452,00 сума прострочених платежів за комісією.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 260180325 та додаткові угоди до договору від 14 червня 2025 року і від 18 червня 2026 року.

12 серпня 2025 року ТОВ «Манівео» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № МВ-ТП/48, строком до 31 грудня 2025 року.

За вказаним договором факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 50 244,34 грн, з яких 24 200,00 грн заборгованість за кредитом, 12 492,34грн заборгованість за процентами, 14 52,00 сума прострочених платежів за комісією, 12 100,00 грн неустойка.

Враховуючи зазначене, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача

73 244,02 грн, а також судові витрати: сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нагорної Н.Г.

Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Справу призначено до розгляду на 14 квітня 2026 року о 12 год. 00 хв.

Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зокрема за 12 червня 2025 року на суму 6 156,00 грн. та за 14 червня 2025 року на суму 6 203,00 грн.; у АТ «Перший український міжнародний банк» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зокрема за 18 червня 2025 року на суму 11 841,00 грн.

У судове засідання 14 квітня 2026 року представник ТОВ «Таліон Плюс» не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без участі представника позивача, також зазначила, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

14 квітня 2026 року до суду від представника ТОВ «Таліон Плюс» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказів та наданих АТ «АКЦЕНТ-БАНК» і АТ «ПУМБ» відомостей щодо руху коштів за відкритими у цих банках рахунками ОСОБА_1 .

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася засобами поштового зв`язку (поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем та здобуті судом докази, суд приходить до таких висновків.

12 червня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 260180325, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6 156,00 на умовах строковості, зворотності, платності (підпункти 2.1, 2.2) шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_4 (пункт 5.1.договору), строком на 30 днів (підпункт 3.1), цей період визначено як дисконтний період, з можливістю продовження такого періоду за визначених договором умов (підпункти 3.2), зі сплатою за користування кредитними коштами 0,10 % на день від суми залишку кредиту під час дисконтного періоду (пункт 8.7.1 договору), зі сплатою за користування коштами 0,98 % на день від суми залишку кредиту після закінчення дисконтного періоду кредитування (пункт 8.7.2 договору), у разі погашення кредиту до закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник сплачує за користування кредитними коштами 0,21 % від суми кредиту за кожен день фактичного користування коштами, розмір комісії за надання першого траншу становить 369 грн 36 коп.

Додатковою угодою від 14 червня 2026 року до договору №260180325 від 12 червня 2025 року збільшено розмір кредиту на суму 6 203,00 грн (п. 1.1 угоди), яку шляхом безготівкового переказу було перераховано на платіжку картку позичальника № 5169-15ХХ-ХХХХ-2933 (п.1.3 угоди), зі сплатою 0,98% в день з моменту отримання траншу, вказаного в п. 1.1 додаткової угоди, від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним та комісії за надання кредиту під час надання суми траншу, вказаного в п.1.1 додаткової угоди в розмірі 372,18 грн.

Додатковою угодою від 18 червня 2026 року до договору № 260180325 від 12 червня 2025 року збільшено розмір кредиту на суму 11 841,00 грн (п.1.1 угоди), яку шляхом безготівкового переказу було перераховано на платіжку картку позичальника № 5355-28ХХ-ХХХХ-9661( п. 1.3 угоди), зі сплатою 0,98% в день з моменту отримання траншу, вказаного в п. 1.1 додаткової угоди, від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним та комісії за надання кредиту під час надання суми траншу, вказаного в п.1.1 додаткової угоди в розмірі 710,46 грн.

Перерахування 18 червня 2025 року коштів у сумі 11 841,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_5 ), емітовану на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Перший український міжнародний банк», підтверджується інформацією, наданою АТ «Перший український міжнародний банк» на виконання ухвали суду від 12 березня 2026 року.

Перерахування 12 червня 2025 року коштів у сумі 6 156,00 грн на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_6 ), в АТ «А-БАНК», підтверджується інформацією, наданою АТ «А-БАНК» на виконання ухвали суду від 12 березня 2026 року.

Перерахування 14 червня 2025 року коштів у сумі 6203,00 грн на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_6 ), в АТ «А-БАНК», підтверджується інформацією, наданою АТ «А-БАНК» на виконання ухвали суду від 12 березня 2026 року.

Укладення договору здійснено сторонами за допомогою ІТС ТОВ «Манівео», доступ до якої забезпечується клієнту через телекомунікаційний ресурс (пункт 4).

Позичальник через телекомунікаційний ресурс кредитодавця подав заявку на отримання кредиту в ІТС кредитодавця. Після обробки інформації, вказаної в заявці, збору та аналізу інформації про позичальника з інших джерел, в тому числі з бюро кредитних історій, проведення оцінки кредитспроможності та після проведення інших обов`язкових процедур ІТС кредитодавця прийняло рішення про надання позичальнику суми кредиту та про встановлення йому кредитного ліміту. ІТС кредитодавця, шляхом підстановки всієї необхідної інформації про кредитодавця в типову форму кредитного договору, згенерувало оферту, що містила усі істотні умови договору. Позичальник, ознайомившись з офертою в особистому кабінеті, підписав договір одноразовим ідентифікатором, згенерованим ІТС та направленим йому в смс-повідомлені та/або в повідомлені в месенджер та/або в електронному листі на електронну пошту та/або в особистому кабінеті, шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам, визначеним Законом України «Про електронну комерцію».

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті неможливе. Отже, заповненням анкети-заяви та підписанням договору за допомогою одноразового ідентифікатора позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

12 серпня 2025 року ТОВ «Манівео» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № МВ-ТП/48, строком до 31 грудня 2025 року, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 50 244,34 грн, з яких 24 200,00 грн заборгованість за кредитом, 12 492,34 грн заборгованість за процентами, 1 452,00 сума прострочених платежів за комісією, 1 2100,00 грн неустойка.

Пунктом 2.1. розділу 2 (предмет договору) договору факторингу від 12 серпня 2025року № МВ-ТП/48 передбачено, що згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 12 серпня 2025 року до договору факторингу від 12 серпня 2025року № МВ-ТП/48, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 50 244,34 грн, з яких 24 200,00 грн заборгованість за кредитом, 12 492,34 грн заборгованість за процентами, 1 452,00 сума прострочених платежів за комісією, 12 100,00 грн неустойка.

За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників.

Відповідно до пункту 4.1. договору факторингу від 12 серпня 2025року № МВ-ТП/48 наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладення реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 12 серпня 2025року № МВ-ТП/48 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 244,34 грн.

Оскільки строк дії договору, передбачений розділом 11 договору, відповідно до п.11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.

З 08 січня 2026 року припинилось право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених договором. Отже, проценти за договором після розірвання договору (з 08 січня 2026 року) не нараховуються. Згідно з наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком з дати отримання права вимоги, з 12 серпня 2025 року, до дати розірвання кредитного договору, 08 січня 2026 року, сума заборгованості за договором № 260180325 від 12 червня 2025 року становить 85 344,02 грн.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Однак боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики).

Відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Отже, суд установив, що між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 12 червня 2025 року укладено договір кредитної лінії № 260180325, разом з додатковими угодами до договору від 14 червня 2025 року та від 18 червня 2025 року, за яким ТОВ «Манівео» надало позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у сумі 24 200,00 грн, перерахувавши кошти у вказаній сумі на банківські картки, реквізити яких вказала ОСОБА_1 у заявці на отримання коштів в кредит від 12 червня 2025 року, тобто у ОСОБА_1 виникло перед ТОВ «Манівео» зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами. Доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором перед ТОВ «Манівео» матеріали справи не містять.

Також суд установив, що ТОВ «Манеівео» передало право вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу від 12 серпня 2025 року № МВ-ТП/48.

Доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредитних коштів ТОВ «Таліон Плюс» матеріали справи також не містять.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за договором від 12 червня 2025 року № 260180325 у розмірі 73 244,02 грн, з яких 24 200,00 грн заборгованість за кредитом, 47 592,02 грн заборгованість за процентами, 1 452,00 сума прострочених платежів за комісією.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Таліон Плюс» задоволено в повному обсязі, судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, в сумі 2 662,40 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Також стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 5 000,00 грн, які підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року № 5, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», додатковою угодою № 2814 від 10 лютого 2026 року до вказаного договору від 02 грудня 2024 року, а також підписаним сторонами актом прийому-передачі наданих послуг.

При цьому суд враховує, що заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення до суду від відповідача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2025 року № 260180325 у сумі 73 244 (сімдесят три тисячі двісті сорок чотири) грн

02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правову допомогу, в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», адреса місця знаходження: вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, 14017, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Нагорна