ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 523/8911/24

провадження № 61-13634св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Сєвєрової Є. С., Таварткіладзе О. М.

у справі

за позовом ОСОБА_2 (далі - позивачка)

до

відповідача ОСОБА_3 (далі - відповідач)

провизнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

ухвалив постанову про таке:

I. Вступ

1. У травні 2024 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

2. Суд першої інстанції позов задовольнив.

3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу.

4. Апеляційний суд закрив апеляційне провадження за її апеляційною скаргою.

5. ОСОБА_1 оскаржила судове рішення суду апеляційної інстанції

в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказала те, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Зазначає, що суд не встановлював та не досліджував питання порушення прав неповнолітньої особи та постановив ухвалу з неповним дослідженням обставин справи.

6. Оскаржуване судове рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.

II. Короткий зміст позовних вимог

7. Позов обґрунтований так:

- позивачка є дружиною ОСОБА_4 , який є наймачем кімнат АДРЕСА_1 , та за цією ж адресою зареєстроване його місце проживання;

- за своїм місцем проживання ОСОБА_4 був зареєстрований один, але за цією адресою він проживав з дружиною (позивачкою) та дітьми;

- з початку оголошення воєнного стану в Україні ОСОБА_4 служив у ЗС України;

- 27 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що ОСОБА_4 зник безвісти 31 грудня 2022 року;

- 26 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 ;

- 21 травня 2023 року під час намагання ОСОБА_3 заселитись у кімнати АДРЕСА_3 ОСОБА_2 стало відомо про те, що ОСОБА_3 зареєстрований за зазначеною адресою на підставі договору найму житла, яке належить до житлового фонду територіальної громади м. Одеси, від 23 березня 2023 року, укладеного між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради в особі голови Кондратюка С. А. та ОСОБА_4 про надання наймодавцем наймачу ОСОБА_4 і членам його сім`ї - ОСОБА_3 у безстрокове користування житлового приміщення: кімнат АДРЕСА_1 ;

- серед наданих Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради документів наявні документи, які не відповідають чинному законодавству по суті, окрім того, є підробкою через те, що наявна довіреність на підписання документів від 15 грудня 2022 року не могла бути підписана ОСОБА_4 через його перебування на час підписання у зоні бойових дій, а із змісту довіреності вбачається, що голова правління об`єднання співвласників гуртожитку «Заболотного 26-А» (далі - ОСГ «Заболотного 26-А») Статнік Л. О. завірила довіреність в присутності ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3 . Окрім того, на довіреності наявні підписи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і печатка ОСГ «Заболотного 26-А»;

- підпис на довіреності, виконаний від імені ОСОБА_4 , не збігається з його підписами, виконаними на інших документах, та має ознаки підробки;

- засвідчивши зазначену довіреність, голова правління ОСГ «Заболотного 26-А» ОСОБА_5 перевищила власні повноваження, так як не наділена повноваженнями відповідно до законодавства України на посвідчення такої довіреності;

- також позивачка зазначала, що довіреність від 15 грудня 2022 року була виготовлена у травні/червні місяці 2023 року після того, як з`ясувалась, що ОСОБА_4 не міг укласти договір найму житла від 23 березня 2023 року через те, що 31 грудня 2022 року зник безвісти у зоні бойових дій.

8. Враховуючи викладене, позивачкапросила:

- визнати реєстрацію відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , недійсною;

- скасувати реєстрацію відповідача за адресою АДРЕСА_1 ;

- усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідача.

ІII. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсною реєстрацію місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасовано реєстрацію місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Усунено позивачці перешкоди у користуванні житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення відповідача.

10. Рішення суду мотивовано тим, що серед наданих Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради документів наявні документи, які не відповідають чинному законодавству по суті, окрім того, наявна довіреність на підписання документів не могла бути підписана ОСОБА_4 через його перебування на час підписання у зоні бойових дій, а із змісту довіреності вбачається, що голова правління ОСГ «Заболотного 26-А» Статнік Л. О. завірила довіреність в присутності ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3 . Окрім того, на довіреності наявні підписи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та Статнік Л. О. і печатка ОСГ «Заболотного 26-А».

Також довіреність була виготовлена у травні/червні місяці 2023 року після того, як з`ясувалась, що ОСОБА_4 не міг укласти договір найму житла від 23 березня 2023 року через те, що 31 грудня 2022 року зник безвісти у зоні бойових дій.

IV. Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду

11. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 закрито.

12. Закривши апеляційне провадження у справі, апеляційний суд виходив з такого:

- суд питання про права та обов`язки ОСОБА_1 не вирішував, право на житло має особистий характер, виселення ОСОБА_3 з жилого приміщення: кімнат АДРЕСА_1 , не порушує права ОСОБА_1 , втрата права на житло членом сім`ї не є безумовною ознакою втрати таких прав іншими її членами;

- ОСОБА_3 , будучи обізнаним про рішення суду, його не оскаржив;

- зазначені обставини свідчать про те, що право скаржника та неповнолітньої доньки оскаржуваним судовим рішенням не порушено, та питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося;

- як в мотивувальній частині рішення відсутні висновки або судження суду про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , так і в резолютивній частині рішення відсутні висновки суду стосовно права ОСОБА_1 на проживання в спірних кімнатах;

- оскаржуваним рішенням суду не порушені права апелянта, відсутні належні докази порушення прав ОСОБА_1 .

V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

14. Касаційна скарга мотивована таким:

- суд апеляційної інстанції не встановлював та не досліджував питання порушення прав неповнолітньої особи, а також не зробив жодних висновків щодо порушення чи відсутності порушення прав неповнолітнього;

- відкривши апеляційне провадження, суд не залучив орган опіки і піклування, для можливості отримання їх позиції відносно тієї ситуації, що склалася у зв`язку з наявністю рішення суду першої інстанції;

- невідомо, на підставі яких доказів апеляційний суд дійшов висновку, що так як ОСОБА_1 не зареєструвала місце проживання у кімнатах, то зберегла місце проживання у іншому місці, у якому саме місці - незрозуміло, адже будинок, про який говорить суд, належав батьку ОСОБА_1 і у 2023 році будинок було продано, і вказане питання не досліджувалося судом під час судового засідання, а отже, суд навів обґрунтування, які не підкріплені жодною доказовою базою;

- так як ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , вона разом зі своєю донькою є членами сім`ї наймача і має рівні права з іншими наймачами на проживання у кімнатах;

- позивачка навмисно приховала інформацію про осіб, які проживають у кімнатах гуртожитку;

- на даний час можливість проживання у кімнатах гуртожитку знаходиться у підвішеному стані, який не має чіткої юридичної відповіді;

- ОСОБА_3 не звернувся з апеляційною скаргою, що пов`язано з рядом факторів, в тому числі недобросовісними діями адвоката, який не роз`яснив належним чином рішення суду першої інстанції та не пояснив ОСОБА_3 , що треба оскаржити його. Також на ОСОБА_3 сильно вплинула звістка про зникнення сина на війні, у зв`язку з чим в нього погіршилося здоров`я, він став більш закритим, похмурим, втратив радість від життя;

- суд апеляційної інстанції формально підійшов до вирішення питання щодо захисту прав ОСОБА_1 і прав її доньки, які дійсно порушені рішенням суду першої інстанції;

- рішення суду першої інстанції, яким виселили відповідача, ухвалене з великою кількістю порушень і не може вважатися жодним чином законним;

- апеляційний суд застосував практику державних органів, яка полягає в тому, що якщо є хоч маленька можливість не розглядати справу, то нею потрібно скористатися, в цьому випадку - вказати, що права ОСОБА_1 і її доньки не порушені та закрити апеляційне провадження, а не розбиратися з незаконним рішенням суду першої інстанції.

VІ. Рух справи в суді касаційної інстанції

15. 27 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду.

16. Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження.

17. 23 лютого 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

18. Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

VIІ. Встановлені апеляційним судом обставини

19. Позивачка є дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 серпня 2022 року (а. с. 7).

20. ОСОБА_4 є наймачем кімнат АДРЕСА_1 , та за цією ж адресою зареєстроване його місце проживання. За вказаною адресою ОСОБА_4 був зареєстрований один, але фактично проживав з дружиною (позивачем) та дітьми (а. с. 8, 9).

21. З початку оголошення воєнного стану в Україні ОСОБА_4 служив у ЗС України.

22. 27 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 надав повідомлення № 506, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 зник безвісти 31 грудня 2022 року (а.с. 19).

23. 26 травня 2023 року у кімнатах АДРЕСА_3 було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

24. ОСОБА_3 зареєстрований за спірною адресою на підставі договору найму житла, яке належить до житлового фонду територіальної громади м. Одеси, від 23 березня 2023 року, укладеного між Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради в особі голови Кондратюка С. А. та ОСОБА_4 про надання наймодавцем наймачу ОСОБА_4 і членам його сім`ї - ОСОБА_3 у безстрокове користування житлового приміщення: кімнат АДРЕСА_2 .

VIІІ. Позиція Верховного Суду

25. Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 6), Верховний Суд зазначає таке.

26. У цій справі підлягає перевірці обґрунтованість закриття апеляційного провадження та застосування положень пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК.

27. Так, ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, але вважала, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та інтереси, звернулася з апеляційною скаргою.

28. У статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи закріплено як одну з основних засад судочинства. Подальше її правове регулювання відображено в нормах ЦПК.

29. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

30. Верховний Суд враховує, що частиною першою статті 17, статтею 352 ЦПК право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції гарантовано особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

31. Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

32. Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц).

33. На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи (див. постанову Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 757/2417/17-ц).

34. У цій справі ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції як особа, яка не брала участі у справі, проте суд, на її думку, вирішив питання про її права та інтереси.

35. В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 стверджувала, що оскаржуване рішення у справі безпосередньо стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 та її доньки, оскільки воно прийнято щодо відповідача, який є її чоловіком, та остання разом з донькою вселилась до спірного житла як член сім`ї наймача. Суд першої інстанції на момент ухвалення рішення не звернув увагу на той факт, що в даному домоволодінні проживає малолітня дитина, та не залучив до участі у розгляді справи Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради.

ОСОБА_1 зазначила про те, що рішенням суду першої інстанції були порушені її права з підстав того, що вона разом з чоловіком ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_6 проживає в спірних кімнатах № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , а судом першої інстанції не було встановлено осіб, які дійсно там проживають.

36. Закриваючи апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК, апеляційний суд вказував (див. пункт 12):

- суд питання про права та обов`язки ОСОБА_1 не вирішував, право на житло має особистий характер, виселення ОСОБА_3 з жилого приміщення: кімнат АДРЕСА_1 , не порушує права ОСОБА_1 , втрата права на житло членом сім`ї не є безумовною ознакою втрати таких прав іншими її членами;

- ОСОБА_3 , будучи обізнаним про рішення суду, його не оскаржив;

- зазначені обставини свідчать про те, що право скаржника та неповнолітньої доньки оскаржуваним судовим рішенням не порушено, та питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося;

- як в мотивувальній частині рішення відсутні висновки або судження суду про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , так і в резолютивній частині рішення відсутні висновки суду стосовно права ОСОБА_1 на проживання в спірних кімнатах;

- оскаржуваним рішенням суду не порушені права апелянта, відсутні належні докази порушення прав ОСОБА_1 .

37. В такому випадку, відкривши апеляційне провадження і призначивши справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції забезпечив право ОСОБА_1 на перевірку її аргументів, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, свободи та інтереси.

38. У цій справі рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсною реєстрацію місця проживання відповідача, скасовано реєстрацію місця проживання відповідача, усунено перешкоди у користуванні житловим приміщенням позивачці шляхом виселення відповідача (див. пункт 9).

39. Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що ОСОБА_1 не навела аргументів, за яких апеляційний суд мав би встановити порушення її прав чи обов`язків рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року.

40. Аргументи ОСОБА_1 про проживання її та доньки разом із відповідачем самі по собі не підтверджують, що судове рішення про виселення відповідача автоматично впливає на права скаржниці, а втрата права на житло членом сім`ї не є безумовною ознакою втрати таких прав іншими її членами.

41. Верховний Суд наголошує, що цей суд вже робив висновки в ситуації, коли право на апеляційне оскарження рішення місцевого суду особа обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки цієї особи та її сина, які не були залучені до участі у справі співвідповідачами, оскільки вона є дружиною сторони по справі, де вирішувались його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки без їх участі.

Скаржниця звертала увагу на те, що вона та її син проживають в кімнаті, та переселення з кімнати в кімнату без їх участі порушує їх права.

Верховний Суд дійшов висновку, що правильними є висновки апеляційного суду про те, що оскаржуване рішення місцевого суду не стосується прав та інтересів такої особи (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2026 року у справі № 522/20976/19).

42. Отже, встановивши, що, ухвалюючи рішення від 11 грудня 2024 року Суворовський районний суд м. Одеси не вирішував питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд обґрунтовано закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК.

43. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про наявність передбачених законом підстав для закриття апеляційного провадження.

44. Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень, визначених процесуальним законом і зробив висновки щодо всіх аргументів ОСОБА_1 , в тому числі, що стосуються і прав її доньки.

45. У спірних правовідносинах розгляд справи по суті за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не здійснювався, а тому правових підстав для залучення органу опіки та піклування не було.

46. Таким чином, аргументи ОСОБА_1 , які б стали підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не знайшли своє підтвердження.

ІХ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

47. Отже, доводи касаційної скарги самі по собі не є достатніми для того, щоб підтвердити відмову апеляційного суду в доступі до суду, сама сутність права доступу до суду не порушена, а відповідні обмеження мали легітимну мету та були пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

48. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).

49. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, що відповідатиме частині третій статті 401 та статті 410 ЦПК.

50. Оскільки постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін, судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Із цих підстав,

керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційноїінстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:П. І. Пархоменко Д. А. Гудима Є. В. Краснощоков