печерський районний суд міста києва
пр. № 2-7185/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя України, Держави в особі Державної судової адміністрації України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади,

УСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя України, Держави в особі Державної судової влади адміністрації України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади,

3 матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути з Держави в особі Вищої ради правосуддя моральну шкоду в сумі 500 000 грн та з Держави в особі Державної судової адміністрації України 500 000 грн як відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади.

В обґрунтування позову вказано, що 23.12.2025 позивач прийшла до Печерського районного суду м. Києва, щоб подати позовну заяву. По дорозі вона зробила копії документів та мала намір розкласти їх в приміщенні суду. Оскільки на другому поверсі стіл був зайнятий, вона прийшла в приймальню Суду, де на стійці розклала документи. До неї вийшли дві жінки, одна з яких схопила за руку, а інша штовхала на вихід з дверей приймальні. Це були охоронець суду ОСОБА_2 та суддя-спікер ОСОБА_3 . Наступного дня охоронець не впустила її в приміщення суду, оскільки вона порушує дисципліну.

Позивач вважає дії та рішення відповідальних осіб Печерського районного суду м. Києва, а саме голови суду Р. Козлова, охоронця судової охорони В. Шевченко та судді-спікера М. Пилавої незаконними, протиправними, такими, внаслідок яких їй завдано фізичної та моральної шкоди, яку вона і просить стягнути з відповідачів.

Перевіривши матеріали позовної заяви, головуючий суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного..

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як визначено положеннями частини першої-третьої ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що такі обставини можуть викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо неупередженості судді, а тому вважаю за необхідне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 33, 36, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя України, Держави в особі Державної судової адміністрації України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органів державної влади.

Передати матеріали позовної заяви для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА