УХВАЛА

14 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 461/4015/25

провадження № 61-3484ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про відшкодування вартості примусово відчуженого майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування вартості примусово відчуженого майна.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , в якості відшкодування заподіяних збитків протиправними діями та рішеннями органів державної влади України, вартість незаконно відчуженого майна (безколекторних двигунів EMAX ECO II 2807 1300KV, т.м. «YINYAN MODEL» UPC 30, SKU , виробництво Китайська Народна Республіка. Нові, у картонних коробках - 189 штук; квадрокоптерів Mavic 3 Thermal, т.м. «DJI», виробництво Китайська Народна Республіка, нові, у пластикових боксах, серійний номер: 1581F5FJD237J00DQ6J4, 1581F5FJD238100DM51B, 1581F5FJD239100DKM94, 1581 F5FJD239400D607S - 4 штуки) у сумі 1 072 585,28 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 січня 2026 року апеляційну скаргу Львівської митниці залишено без задоволення. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року залишено без змін.

17 березня 2026 року Львівська митниця через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2026 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме: порушення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення; надання документу на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

01 квітня 2026 року Львівською митницею подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Подане клопотання також містило прохання про продовження процесуального строку на виконання ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року в частині надання доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2026 року продовжено Львівській митниці строк для усунення недоліку касаційної скарги в частині сплати судового збору до 13 квітня 2026 року.

13 квітня 2026 року Львівською митницею подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, у зв`язку з неможливістю його сплатити у встановлений судом строк.

Клопотання не підлягає задоволенню, а касаційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 127 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Тобто зазначена норма права визначає право, а не обов`язок суду продовжити встановлений судом процесуальний строк. Продовження процесуального строку, встановленого судом або законом, можливе за певних обставин: наявність поданого клопотання сторони або ініціативи суду, дійсних об`єктивних обставин, які унеможливлюють вчинення учасником справи процесуальних дій до закінчення встановленого процесуального строку, належно обґрунтованих та підтверджених доказами.

Статтею 392 ЦПК України передбачено обов`язок особи, яка подає касаційну скаргу, щодо одночасного надання документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку з дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд враховує, що повний текст оскаржуваної постанови Львівського апеляційного суд від 20 січня 2026 року складено 22 січня 2026 року.

Суд касаційної інстанції надав Львівській митниці достатній час для виконання вимог процесуального закону щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги. Відсутність бюджетних коштів не звільняє орган державної влади від виконання приписів процесуального закону. Львівська митниця вимоги процесуального закону і суду касаційної інстанції не виконала.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки станом на 14 квітня 2026 року Львівська митниця вимоги ухвали Верховного Суду від 26 березня 2026 року та від 02 квітня 2026 року не виконала, недоліки касаційної скарги в частині сплати судового збору не усунула, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

За загальним правилом, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Львівської митниці про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги щодо сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 20 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про відшкодування вартості примусово відчуженого майна - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников