ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 372/2584/21

провадження № 61-67св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації,

відповідачі: Обухівська міська рада Київської області, ОСОБА_1 ,

третя особа - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року в складі судді Висоцької Г. В. та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року в складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Нежури В. А., Соколовї В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації з позовом до Обухівської міської ради Київської області, ОСОБА_1 , у якому просив усунути перешкоди в здійсненні Київською обласною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :01:103:0127 та :01:103:0128 шляхом визнання недійсним рішення 57 сесії 6 скликання Обухівської міської ради Київської області та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 листопада 2014 року з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, а також шляхом повернення земельних ділянок на користь Київської обласної державної адміністрації.

Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Обухівської міської ради Київської області № 635 від 26 грудня 2013 року надано дозвіл громадянам, у тому числі ОСОБА_1 , на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадян за рахунок земель комунальної власності Обухівської міської ради.

30 жовтня 2014 року рішенням Обухівської міської ради Київської області № 765 затверджено проект землеустрою на надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,15 га, з них площею 0,1 га з кадастровим номером :01:103:0127 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,05 га з кадастровим номером :01:103:0128 для ведення особистого селянського господарства.

Зазначене рішення прийнято Обухівською міською радою Київської області незаконно, поза межами компетенції. Спірні земельні ділянки розташовані на землях лісового фонду, які перебувають під особливою охороною держави. Вилучення земельних ділянок із постійного користування державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства та зміна їх цільового призначення відбулася з порушенням вимог закону, тому наявні підстави для повернення земельних ділянок належному власнику.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з недоведеності позову. Прокурор не надав належних і допустимих доказів на підтвердження належності спірних земельних ділянок до земель лісового фонду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що прокурор обрав неналежний спосіб захисту, яким у спірних правовідносинах має бути звернення до суду з віндикаційним позовом.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2023 року заступник керівника Київської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року і постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження посилається на неправильне застосування cудами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, від 04 вересня 2019 року в справі № 265/6582/16-ц, від 22 жовтня 2019 року в справі № 923/876/16, від 04 лютого 2020 року в справі № 911/3311/17, від 04 лютого 2020 року в справі № 911/3574/17, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14, від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц, від 03 вересня 2020 року в справі № 911/3449/17, від 15 червня 2021 року в справі № 904/5726/19, від 30 червня 2021 року в справі № 9901/172/20, від 01 липня 2021 року в справі № 9901/381/20, від 26 жовтня 2021 року в справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц, від 01 лютого 2022 року в справі № 750/3192/14, від 16 лютого 2022 року в справі № 363/669/17, від 08 червня 2022 року в справі № 307/3155/19, від 22 червня 2022 року в справі № 367/4140/16-ц, від 07 вересня 2022 року в справі № 697/2434/16-ц, від 22 вересня 2022 року в справі № 462/5368/16-ц, від 18 січня 2023 року в справі № 369/10847/19, від 18 січня 2023 року в справі № 488/2807/17, від 20 червня 2023 року в справі № 633/408/18, від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18.

Касаційна скарга мотивована тим, що факт віднесення спірних земельних ділянок до земель лісового фонду підтверджений належними доказами.

Зайняття земельних ділянок лісогосподарського призначення з порушенням норм земельного законодавства треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням володіння, порушення права власності держави. Тому пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному статтею 391 ЦК України та статтею 152 ЗК України, є належним способом захисту порушеного права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2024 відкрито касаційні провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

18 березня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення.

У касаційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури просить розглядати справу за участю прокурора Офісу Генерального прокурора.

Оскільки попередній розгляд справи в суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи, немає підстав для задоволення клопотання прокурора.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Рішенням Обухівської міської ради Київської області № 635 від 26 грудня 2013 року «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» надано дозвіл громадянам, у тому числі ОСОБА_1 , на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадян за рахунок земель комунальної власності Обухівської міської ради.

Рішенням Обухівської міської ради Київської області № 765 від 30 жовтня 2014 року «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» затверджено проект землеустрою, розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю «Земельний проект», щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,15 га, з них площею 0,1 га з кадастровим номером :01:103:0127 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,05 га з кадастровим номером :01:103:0128 для ведення особистого селянського господарства. Надано у власність ОСОБА_1 ці земельні ділянки.

11 листопада 2014 року проведено державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 .

Згідно з листом Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 14 лютого 2019 року, планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2003 року, земельні ділянки з кадастровими номерами :01:103:0127, :01:103:0128, розташовані на землях лісогосподарського призначення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Обрання неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Предметом позову в цій справі є вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядженням земельними ділянками шляхом визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельних ділянок.

Як на підставу позову прокурор посилався на те, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду. Пред`явлення негаторного позову вважав належним способом захисту прав держави.

Цивільне законодавство серед способів захисту майнових прав виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном. Відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння. Особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, належним способом захисту права власності на землі лісогосподарського призначення є вимога про витребування земельної ділянки (віндикаційний позов).

При цьому для витребування майна не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Держава, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, не є володільцем спірних земельних ділянок, але як власник має право володіння нею (частина перша статті 317 ЦК України).

Статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог про витребування на її користь спірних земельних ділянок та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку.

З огляду на викладене, оскільки пред`явлений прокурором негаторний позов не є належним способом захисту прав держави в спірних правовідносинах, правильним є висновок судів про відмову в позові.

Висновок апеляційного суду не суперечить висновкам, викладеним Верховним Судом у наведених у касаційній скарзі постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до власного тлумаченняпозивачем норм законодавства та необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи відмовити.

Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко