печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9878/26-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гуртова Т. І., розглянувши матеріали позовної заяви Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Верховного Суду Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до Верховного Суду України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням органом державної влади - Верховним Судом, Касаційним цивільним судом - прав, гарантованих статтями 8, 40, 55 Конституції України, шляхом постановлення, на його думку, незаконної ухвали від 31.07.2023 у справі № 463/1053/22-ц, його було незаконно позбавлено доступу до правосуддя.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить стягнути з Верховного Суду України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України матеріальну та моральну шкоду у розмірі 3 000 029 грн (матеріальна шкода за направлення скарги на постанову Київського апеляційного суду на адресу Верховного Суду - 29 грн, моральна шкода - 3 000 000, 00 грн), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, на його думку, внаслідок постановлення судового рішення у справі № 463/1053/22-ц було порушено його права, гарантовані статтями 8, 40, 55 Конституції України, а також нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач вважає, що зазначені судові рішення є незаконними, такими, що обмежили його доступ до правосуддя та спричинили йому матеріальну та моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 3 000 029 грн, посилаючись на відсутність законодавчих обмежень щодо її розміру.

Разом із тим, відповідно до принципу незалежності судової влади та встановленої процесуальної процедури перегляду судових рішень, законність та обґрунтованість судових актів перевіряються виключно у порядку, передбаченому процесуальним законом, зокрема шляхом апеляційного чи касаційного перегляду, а також у випадках, визначених законом, - за виключними або нововиявленими обставинами.

Незгода особи із судовим рішенням, у тому числі з мотивів порушення права на доступ до правосуддя, сама по собі не є підставою для покладення цивільно-правової відповідальності на суд чи державу, оскільки здійснення правосуддя судом є формою реалізації державної влади та не може бути предметом самостійного оскарження шляхом пред`явлення позову про відшкодування шкоди, за відсутності встановлення відповідних порушень у передбаченому законом порядку.

Згідно з позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц, закони України не передбачають можливості розгляду судами позовних вимог про визнання незаконними дій чи бездіяльності іншого суду, вчинених під час розгляду справи, оскільки такі дії чи бездіяльність є пов`язаними зі здійсненням правосуддя. Навіть у випадку заявлення вимог про відшкодування шкоди, вирішення таких вимог передбачає оцінку дій суду, що є втручанням у здійснення правосуддя.

Оскарження дій чи бездіяльності суду, пов`язаних із розглядом та вирішенням справи, а також судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх процесуальних дій чи рішень, ухвалених під час розгляду інших судових справ. Такі дії та рішення можуть бути оскаржені виключно до суду вищої інстанції у порядку, визначеному процесуальним законом.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень належить відповідному суду згідно з процесуальним законодавством, а оскарження у будь-який спосіб судових рішень та діяльності судів і суддів поза передбаченим законом порядком не допускається.

Отже, чинне законодавство надає особі можливість реалізувати своє право на оскарження судових рішень та дій суду виключно у встановленому процесуальному порядку, а не шляхом пред`явлення окремого позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд доходить висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 186, 260, 352, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Верховного Суду Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ГУРТОВА