УХВАЛА

14 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 290/1031/25

провадження № 61-4658ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2026 року у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Департамент патрульної поліції (далі - Департамент ПП) звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2025 року позов Департаменту ПП до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту ПП відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу в розмірі 45 420,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту ПП 31 103,40 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2026 року апеляційну скаргу Департаменту ПП задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2025 року змінено в частині стягнутого

з ОСОБА_1 на користь Департаменту ПП судового збору, зменшивши його розмір з 31 103,40 грн до 646,64 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

06 квітня 2026 року представник Департаменту ПП - Дідковська Д. Ю. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2026 року (надійшла до суду 08 квітня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника Департаменту ПП - Дідковської Д. Ю. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

У касаційній скарзі представник заявника посилається, як на підставу касаційного провадження, на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права

у подібних правовідносинах.

Верховний Суд звертає увагу представника заявника на те, що посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не може бути прийняте касаційним судом, оскільки воно є загальним та не відповідає вимогам, викладеним у ЦПК України.

Зокрема, представник заявника не вказує, щодо питання застосування якої саме норми права та у яких саме подібних правовідносинах, на його думку, відсутній висновок Верховного Суду.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крам того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду.

Однак, зі змісту касаційної скарги, вбачається, що заявник також не згоден

з рішенням суду першої інстанції.

Отже, заявнику необхідно повідомити, чи оскаржує заявник рішення суду першої інстанції, зважаючи на те, що оскаржуваною постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог залишено без змін.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 березня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць