У х в а л а

3 квітня 2026 року

м. Київ

Справа № 456/5692/23

Провадження № 61-9568ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року

у справі за позовом скаржниці до Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області - про визнання нечинними рішень і скасування права власності на земельну ділянку та

в с т а н о в и в :

1. 22 липня 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову

2. 19 грудня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржниці необхідно було: (1) додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення, надавши відповідну інформацію з документальним підтвердженням, (2) пов`язати доводи касаційного скарги із підставами касаційного оскарження згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, (3) надати копію квитанції про сплату судового збору відповідно до кількості учасників справи, (4) доплатити 4 019,20 грн судового збору.

3. 15 січня 2026 року скаржниця на виконання вимог вказаної ухвали подала до суду заяву про усунення недоліків (вх. № 1879/0/220-26 від 20 січня 2026 року). До цієї заяви додала копії квитанцій про сплату судового збору відповідно до кількості учасників справи, а також квитанцію про доплату 4 019,20 грн. У заяві додатково мотивувала причини пропуску строку на касаційне оскарження. Зазначила, що повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 18 червня 2025 року, а її копію скаржниця отримала лише 17 липня 2025 року після повернення справи з апеляційного суду до суду першої інстанції. До заяви додала відповідь суду першої інстанції про те, що матеріали цивільної справи повернулися з суду апеляційної інстанції 16 липня 2025 року.

4. Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути.

4.1. Верховний Суд в ухвалі від 19 грудня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху звернув увагу скаржниці що у суду відсутні дані, що апеляційний суд не вручив скаржниці копію оскарженої постанови у день виготовлення її повного тексту, не надіслав їй цю постанову поштою, а вона її не отримала (відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає). З огляду на це скаржниця мала додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з належним документальним підтвердженням.

Виконуючи вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху, скаржниця подала заяву, у якій вказала що повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 18 червня 2025 року, а копію такої постанови вона отримала лише 17 липня 2025 року після повернення справи з апеляційного суду до суду першої інстанції. До заяви додала відповідь суду першої інстанції про те, що матеріали цивільної справи повернулися з суду апеляційної інстанції 16 липня 2025 року. Однак таке виконання не можна вважати належним. Скаржниця не надала доказів того, що апеляційний суд не вручив їй копію оскарженої постанови у день виготовлення її повного тексту, не надіслав їй цю постанову поштою, а вона її не отримала раніше, ніж 17 липня 2025 року. Лист суду першої інстанції про те, коли до нього повернулися матеріали справи, не підтверджує те, що у цих матеріалах відсутні докази вручення чи надсилання скаржниці копії постанови апеляційного суду раніше. Відповідних копій матеріалів справи, відповіді апеляційного суду з інформацією щодо надсилання копії оскарженої постанови чи інших належних доказів скаржниця так і не надала.

4.2. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржниця такі підстави не конкретизувала.

4.3. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

4.4. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

4.5. Верховний Суд в ухвалі від 19 грудня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху звернув увагу скаржниці на необхідність пов`язати доводи касаційного скарги з підставами касаційного оскарження, визначеними у частині другій статті 389 ЦПК України. Однак, усуваючи недоліки касаційною скарги, скаржниця цього не зробила.

5. За змістом частини другої статті 393 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

6. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

7. Оскільки скаржниця не повністю усунула недоліки касаційної скарги, хоча могла це зробити як у межах визначеного Верховним Судом строку, так і обґрунтувавши потребу у продовження останнього, її скаргу слід визнати неподаною та повернути. Це не перешкоджає повторному зверненню без зволікань із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

повернути касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області - про визнання нечинними рішень і скасування права власності на земельну ділянку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима