Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/3407/26

Провадження № 2/185/4365/26

14 квітня 2026 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлоград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М.В. про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М.В., про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, яким усе своє майно заповідала ОСОБА_4 . Заповіт складений 07 лютого 1996 року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріального контори Русановою О.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-382. Спадкоємцем крім позивача є відповідач - ОСОБА_2 , син померлої. При зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Строк позивачем пропущено через перебування позивача за кордоном у зв`язку з воєнним станом.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, поданою заявою просять розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , громадянка України. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 18.12.2024 року .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, та усе те, що буде їй належати на день її смерті заповідала ОСОБА_5 . Заповіт складений 07 лютого 1996 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріального контори Русановою О.Г., зареєстрований в реєстрі за №2-382.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 .

Спадкова квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер НОМЕР_2 виданого 12.04.1993 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради.

Відповідно до свідоцтва про шлюб позивача її дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » .

Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулася до приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщика М.В. для оформлення спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2025 року вбачається, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач вказує, що вона вчасно не змогла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі з тих підстав, що вважала себе такою яка фактично прийняла спадщину через наявість заповіту. Крім того, через воєнний стан в України перебувала за кордоном, що унеможливило вчасно подати заяву до нотаріально контори.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Верховний Суд вказує на те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачем з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі; в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право позивач не може, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1270, 1272 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С. О. Бабій