Справа № 522/2026/26
Провадження № 2/522/5497/26
УХВАЛА

14 квітня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гресько Б.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання позову в цивільній справі №522/2026/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Каменєва-Тинів Наталя Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Каменєва-Тинів Наталя Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування.

Підготовче засідання по справі призначено на 06 квітня 2026 року.

06 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про визнання позову в цивільній справі №522/2026/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Каменєва-Тинів Наталя Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування, у якій відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала.

У підготовче засідання, призначено на 06 квітня 2026 року з`явилася представниця заявника. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У підготовчому засіданні представниця позивача підтримала заяву ОСОБА_1 про визнання позову та просила ухвалити рішення у підготовчому провадженні.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання оголошено перерву до 14 квітня 2026 року задля вирішення заяви ОСОБА_1 про визнання позову.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Принцип змагальності (передбачений ч. 3 ст. 12 ЦПК України) забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок ВС у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставинабо добровільності їх визнання.

Ці норми процесуального права дають підстави для висновку, що визнання обставин, які не підлягають доказуванню можливе, зокрема, за умов: визнання їх всіма учасниками справи та відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Так, у постанові ВС КЦС від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , державна реєстрація смерті проведена ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрила спадщина.

Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.04.2024 року №76552543 вбачається, що ОСОБА_3 є заповідачем за заповітом, посвідченим 15 червня 1998 року Першою Ялтинською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер №5-1418.

Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що ОСОБА_3 заповіла все своє майно наступним особам:

- ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10.04.2024 року №6.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Тобто, з моменту посвідчення заповіту, спадкоємцями, які мають повну правосуб`єктність є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При цьому, не залежно від виду спадкування (за заповітом чи за законом), чинне законодавство визначає строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У ч.1 ст.1270 ЦК України вказано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За таких обставин, спадкоємець (за заповітом або за законом) вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він:

- або спільно проживав зі спадкоємцем на момент смерті;

- або протягом 6 місяців звернувся до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини.

Згідно п.20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Як вже було встановлено судом, державна реєстрація смерті ОСОБА_3 проведена 09 листопада 2023 року.

Саме тому, з цього моменту мав обчислюватися 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Проте, зі змісту спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 протягом вказаного строку із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в межах встановленого п.20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строку не зверталася.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.02.2026 року №2362138, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25 лютого 1993 року, а тому, не могла спільно проживати з ОСОБА_3 на момент смерті.

Згідно відомостей з ЄДРСР та веб-порталу «Судова влада України», будь-які рішення про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а також рішення про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкоємцем ОСОБА_3 не ухвалювалися.

Загально усталеною є практика, за якої відповідачами у спорах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за їх відсутності територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки, ОСОБА_1 не прийняла спадщину у встановленому законом порядку, то визнання нею позову у даному конкретному випадку може порушувати права, свободи та законні інтереси територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Ялтинської міської ради, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовження розгляду справи.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 12, 42, 82, 206 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання позову в цивільній справі №522/2026/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Каменєва-Тинів Наталя Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування.

Відкласти підготовче засідання на 23 травня 2026 року о 13 годині 45 хвилин у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, зал № 224.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала є остаточною та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.

14.04.26