Справа № 749/1738/24
Номер провадження 2/749/116/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

представника позивача Шаповалова М.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ в порядку загального позовного провадження цивільну справу №749/1738/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Шаповалов М.С. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 106 242,28 грн матеріальної шкоди та витрати за проведення експертизи в розмірі 2650 гривень; стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 57 891,24 грн страхового відшкодування; стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що 13 липня 2024 року о 10:15 у с. Великий Щимель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (Відповідач 1), та автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався головною дорогою, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті ДТП автомобіль Позивача отримав значні механічні пошкодження.

ДТП оформлено шляхом складання Європротоколу відповідно до Закону України «Про ОСЦПВ», оскільки шкода завдана лише майну, відсутні травмовані особи, водії дійшли згоди щодо обставин пригоди. У Європротоколі ОСОБА_1 визнав свою вину у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Lanos» була застрахована у ПУАТ «НАСК «Оранта» (Відповідач 2) за полісом ОСЦПВ № 219417759 від 14.02.2024 року. Поліс був чинним на дату ДТП. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза 2 000,00 грн.

Позивач своєчасно повідомила страховика про настання страхового випадку, надала пошкоджений транспортний засіб для огляду та подала всі необхідні документи для здійснення страхової виплати. 25.07.2024 року страховиком було виплачено 33 580,00 грн страхового відшкодування.

З метою визначення реального розміру завданих збитків Позивачем проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку № 144 від 23.07.2024 року. Згідно з висновком, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 93 471,24 грн, без урахування зносу 197 713,52 грн. Дослідженням встановлено обсяг пошкоджень та перелік необхідних робіт і запасних частин. Фактично Позивачем здійснено ремонт автомобіля на суму 206 000,00 грн, що підтверджується фінансовими документами. Таким чином, реальні витрати на відновлення транспортного засобу значно перевищують суму отриманого страхового відшкодування.

31.10.2024 року Позивач звернулася до страховика із заявою про доплату страхового відшкодування, однак на момент звернення до суду доплата не здійснена, відповіді по суті заяви не надано.

Відповідно до ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом), відшкодовується особою, яка ним володіє та з вини якої завдано шкоду. Згідно із Законом України «Про ОСЦПВ» страховик зобов`язаний у межах ліміту відповідальності відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну майну потерпілого. У разі недостатності страхової виплати особа, яка завдала шкоди, відповідно до ст. 1194 ЦК України зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є реальні витрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, необхідні для відновлення порушеного права. За наявності протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку та вини цивільно-правова відповідальність підлягає застосуванню у повному обсязі.

Отже, враховуючи розмір встановленої шкоди, ліміт відповідальності страховика та вже здійснену виплату: з Відповідача 2 (страховика) підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування у межах ліміту 57 891,24 грн; з Відповідача 1 підлягає стягненню різниця між фактичними витратами на ремонт та страховим відшкодуванням, включаючи суму франшизи 106 242,28 грн та 2 650,00 грн витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

Крім основної шкоди, Позивач понесла додаткові витрати: 16 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133, 137 ЦПК України), що включають консультації, підготовку заяв та позову, формування доказової бази, представництво інтересів; 1 667,83 грн судовий збір. Зазначені витрати підлягають стягненню з Відповідачів.

24.12.2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в якому позовні вимоги до Страховика не визнаються у повному обсязі та підлягають відмові з огляду на наступне.

За результатами звернення учасників ДТП страховиком було заведено страхову справу та проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. За наслідками такого огляду між страховиком та потерпілою особою досягнуто згоди щодо розміру та способу виплати страхового відшкодування. Відповідне узгодження було оформлене письмово відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказаною нормою прямо передбачено, що страховик має право здійснювати страхове відшкодування без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного огляду страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна.

У даному випадку потерпіла особа добровільно, без будь-якого примусу, підписала узгодження суми страхового відшкодування. Будь-які зауваження, заперечення чи застереження до змісту узгодження потерпілою особою внесені не були. Таким чином, сторони фактично врегулювали спірні правовідносини в частині визначення розміру шкоди в позасудовому порядку.

Після підписання узгодження страховик виконав взяті на себе зобов`язання та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 33 580,00 грн (36 080,00 грн мінус франшиза 2 500,00 грн), що відповідає умовам договору ОСЦПВВНТЗ (поліс № 219417759) та вимогам спеціального Закону.

Звернув увагу, що підписання такого узгодження має юридичне значення як підтвердження досягнення сторонами згоди щодо істотної умови розміру відшкодування. Фактично потерпіла особа погодилась із визначеним страховиком розміром шкоди та способом її компенсації, не ініціювала проведення незалежної експертизи на момент врегулювання страхового випадку та прийняла виплату.

Таким чином, зміна позиції після отримання страхового відшкодування та звернення до суду з вимогою про стягнення додаткових сум суперечить попередній поведінці потерпілої сторони, порушує принцип добросовісності та правової визначеності у цивільних правовідносинах.

Отже, узгодження суми страхового відшкодування було укладене відповідно до вимог законодавства, є чинним, не оскаржене у встановленому законом порядку та породило для сторін відповідні правові наслідки. Страховик свої зобов`язання виконав належним чином і в повному обсязі в межах погодженої суми.

Щодо висновку автотоварознавчого дослідження № 144 від 23.07.2024 року, складеного ОСОБА_5 , на який посилається Позивач, Страховик його не визнає належним та допустимим доказом.

Позивачем не обґрунтовано необхідність замовлення такого висновку після підписання узгодження суми відшкодування, а також не наведено доводів щодо недійсності чи недопустимості самого узгодження.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України експертний висновок, підготовлений на замовлення учасника справи, повинен містити зазначення про те, що він складений для подання до суду, а також про обізнаність експерта щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок. У наданому висновку такі відомості відсутні, що свідчить про його невідповідність вимогам процесуального закону та ставить під сумнів його допустимість як доказу.

Крім того, Відповідачі та третя особа не були повідомлені про час та місце проведення огляду транспортного засобу оцінювачем. В акті технічного огляду (дефектній відомості), що міститься у висновку, відсутній підпис власника транспортного засобу або його уповноваженої особи, що ставить під сумнів належність проведеного огляду та достовірність зафіксованих пошкоджень.

Також слід врахувати, що при оформленні ДТП шляхом складання Європротоколу законодавством встановлено обмеження щодо максимальної суми страхової виплати. Позивач фактично намагається стягнути зі страховика суму, що перевищує межі, передбачені для такого порядку врегулювання.

Страховик здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, у порядку, передбаченому Законом, а не виходячи з фактичної вартості ремонту на конкретній СТО, яка може суттєво відрізнятися залежно від обраної ремонтної організації. Навіть у висновку Громового зазначена інша сума, ніж фактична вартість ремонту, що підтверджує варіативність ціноутворення.

Крім того, поведінка Позивача суперечить принципу добросовісності та доктрині venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки). Після добровільного погодження суми страхового відшкодування та отримання виплати потерпіла сторона фактично змінила свою позицію та звернулася до суду з вимогою про стягнення більшої суми. Така зміна правової позиції суперечить попереднім діям сторони та порушує принцип правової визначеності.

З огляду на викладене, права Позивача з боку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» порушені не були, страховик виконав свої зобов`язання у повному обсязі та відповідно до вимог Закону. Тому просить у задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відмовити у повному обсязі.

06.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Загальця О.М. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзову та відзив на позовну заяву, в якому Відповідач з позовними вимогами Позивача не згоден, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Зазначив, що 13.07.2024 сталася ДТП за його участю та за участю автомобіля позивача, вину у якій він визнав, сторони оформили Європротокол. На момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», ліміт відповідальності за шкоду майну становив 160 000 грн.

Страховик визнав подію страховим випадком, провів огляд транспортного засобу позивача та визначив розмір страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і Методики товарознавчої експертизи. Позивачу виплачено 33 580,00 грн. Рішення страховика позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалося.

Відповідач вказав, що поданий позивачем висновок експерта №144 складений з порушенням вимог Методики, без повідомлення інших учасників ДТП, не містить належного обґрунтування визначених сум та включає роботи і деталі, не пов`язані з фактичними пошкодженнями, у зв`язку з чим не може вважатися належним доказом.

Посилаючись на положення ЦК України, Закону про обов`язкове страхування, відповідач зазначив, що у межах страхової суми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на страховика, а підстав для покладення відповідальності на нього не існує. У зв`язку з цим просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2025 року у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про витребування копії матеріалів справи, складеної на підставі страхового випадку від 13.07.2024 у результаті ДТП задоволено та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року у підготовчому засіданні клопотання відповідача про призначення судової автотоварозонавчої експертизи задовольнити задоволено та зупинено провадження у справі на період призначення експертизи.

Наказом голови Щорського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2025 року № 14 «Про здійснення організаційних заходів у зв`язку зі зміною найменування суду» встановлено вважати офіційним найменуванням суду - Сновський районний суд Чернігівської області, з дня державної реєстрації відповідних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Внесено зміни до відомостей про суд (в частині найменування юридичної особи), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, визначеному законодавством.

04 вересня 2025 року від Чернігівського НДЕКЦ до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової траспортно-товарознавчої (авто товарознавчої) експертизи призначеної ухвалою від 10.03.2025 у цивільній справі №749/1738/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди, в результаті несплати вартості судової експертизи та повернуто матеріали справи.

15 вересня 2025 року ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Сновського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат Шаповалов М.С. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги частково. Зазначив, що Позивачу були виплачені страхові кошти. Оскільки між Страховою компанією та Позивачем була укладена угода, де була погоджена сума відшкодування, тому Страхова компанія в рамках цієї угоди має право не виплачувати кошти більш за погоджену суму, тому позовні вимоги до відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сторона позивача не підтримує. Але, факт підписання узгодження суми страхового відшкодування не позбавляє потерпілу особу права на отримання повного відшкодування шкоди. Чинне законодавство передбачає право страховика здійснити виплату без експертизи у разі досягнення згоди, однак: вона не містить заборони на подальше оскарження розміру виплати; не встановлює, що підписання узгодження є відмовою від права на повне відшкодування шкоди; не прирівнює таке узгодження до мирової угоди чи договору про припинення зобов`язання. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що потерпілий має право вимагати повного відшкодування шкоди незалежно від первинної страхової виплати. Зазначив, що Позивач ОСОБА_3 не укладала з відповідачем ОСОБА_1 жодних угод, тому просить стягнути із ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 106 242,28 грн., тобто різницю між сумою пошкоджень внаслідок ДТП (відновлюваного ремонту) і страховою виплатою (лімітів відповідальності, відновлюваного ремонту з урахуванням зносу, франшизи та ПДВ), та понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Загалець В.М. зазначив, що сторона відповідача не заперечує обставини дорожньо-транспортної пригоди. Факт ДТП мав місце 13.07.2024 року, відповідач визнав свою вину, що підтверджується складеним сторонами Європротоколом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. Страхова компанія в установленому законом порядку визнала подію страховим випадком, провела огляд транспортного засобу позивачки, здійснила розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу відповідно до вимог Закону та Методики товарознавчої експертизи. Сума страхового відшкодування у розмірі 33 580 грн була узгоджена між позивачкою та страховиком і виплачена їй. На момент отримання коштів жодних заперечень щодо розміру визначених збитків або вимог про проведення додаткової експертизи заявлено не було. Фактично позивачка погодилася з визначеним розміром шкоди. Лише згодом, як вбачається з матеріалів справи, позивачка уклала угоду з експертом для проведення окремої оцінки вартості збитків, за результатами якої у висновку експерта зазначені суми, що суттєво відрізняються від визначених страховою компанією.

Зазначив, що проведення такої оцінки здійснювалося без повідомлення та участі інших учасників ДТП, що суперечить вимогам Методики товарознавчої експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України. Крім того, експерта не було належним чином попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. У самому висновку відсутні належні посилання на джерела формування вартості запасних частин та робіт. Сторона відповідача вважає, що зазначений висновок має ознаки упередженості, ґрунтується переважно на припущеннях та складений в інтересах особи, яка його замовила.

З метою забезпечення об`єктивності розгляду справи стороною відповідача заявлялося клопотання про призначення повторної автотоварознавчої експертизи. Однак стало відомо, що транспортний засіб вже відремонтовано, що унеможливлює проведення повноцінного огляду. Експертна установа могла проводити дослідження лише за матеріалами справи. Водночас у матеріалах міститься саме той висновок, який сторона відповідача вважає необґрунтованим, необ`єктивним та таким, що складений з порушеннями. За таких обставин відповідач обґрунтовано не вбачав підстав для оплати експертизи, яка фактично базувалася б на спірному документі.

Таким чином, позовні вимоги фактично ґрунтуються виключно на приватному експертному висновку, належність і допустимість якого викликає обґрунтовані сумніви. Інших належних і достатніх доказів на підтвердження заявленого розміру шкоди стороною позивачки суду не надано. З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позицію його представника.

Представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з`явився, надав клопотання про проведення розгляду справи без його участі, у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзові на позов.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини 1 статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13 липня 2024 р. о 10-15 год., керуючи в с. Великий Щимель автомобілем «Заз SENS», державний номерний знак - НОМЕР_3 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі. в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем марки «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобіль «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль марки «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 . Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 13 липня 2024 року за кермом даного автомобіля знаходилася ОСОБА_3 (посвідчення водія серії НОМЕР_6 ).

Автомобіль «Заз SENS», державний номерний знак - НОМЕР_7 , належить на праві власності ОСОБА_6 . Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 13 липня 2024 року за кермом даного автомобіля знаходився ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобіль «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Оскільки сторони не заперечують стосовно вини ОСОБА_1 у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми частини 6 статті 82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 979 ЦК України приписує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 статті 990 цього Кодексу визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з статті 1194 цього ж Кодексу, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія автомобіля «Заз SENS», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед третіми особами була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно із полісом № 219417759 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого становить з 14.02.2024 по 13.02.2025 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн., за шкоду, заподіяну майну 160000 грн.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 34.1 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням пункту 36.2 статті 36 вищезазначеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог пункту 36.4. статті 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Як вбачається з матеріалів справи, вказана подія була зафіксована за допомогою складання учасниками Повідомлення про ДТП за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Європротоколу), відповідно якого ОСОБА_1 визнав себе винним у даній ДТП.

Як випливає з викладених обставин, пошкодження автомобіля Позивача, яке мало місце 13.07.2024, є страховим випадком, а отже відповідач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» був зобов`язаний сплатити на користь Позивача суму страхового відшкодування.

23 липня 2024 до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» Арділаном М.В. подано Заяву про страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Встановлено, що в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» за результатами звернення учасників події ДТП заведено справу та в процесі її врегулювання проведено 25 липня 2024 року на користь потерпілої особи згідно Узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підписано між потерпілою особою ОСОБА_4 та Страховиком страхове відшкодування в сумі 33 580,00 грн (36080,00 2 500,00 (франшиза)). Узгодження між сторонами було складено 23 липня 2024 року, підписуючи яку потерпіла особа визнала, що розуміє, що узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання Страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважається припиненим.

Погоджена сума страхового відшкодування підтверджується Страховим актом №ОЦВ-У-24-25-12919/1 від 24.07.2024 року.

Факт оплати підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Позивач, не погоджуючись із визначеним розміром страхового відшкодування, з метою встановлення фактичного розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, звернувся до судового експерта Громова А.М. для проведення авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу.

Згідно висновку №144 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 23 липня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_4 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП 13.07.2024, з урахуванням суми ПДВ 20% - 30471,92 грн у вартості робіт, складників (частково) та ремонтних робіт матеріалів, станом на дату оцінки 13.07.2024 складає 197 713 гривень 52 копійки.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 144 від 23.07.2024 складено судовим експертом-автотоварознавцем Громовим А.М. за заявою ОСОБА_3 від 16.07.2024 року.

Повноваження на проведення експертного автотоварознавчого дослідження ОСОБА_5 підтвердужуться свідоцтвом № 1456, свідоцтвом про реєстрацію в Дрежавному реєстрі оцінюівчів, посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача, сертифікатом суб`єктів оціночної діяльності.

Щодо доводів відповідачів про не визнання належним та допустимим доказом Висновок експерта №144, оскільки в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а також через те, що дослідження пошкодженого авто проведено без повідомлення відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків тощо.

Висновок автотоварознавчого дослідження є письмовим доказом, який містить спеціальні знання у сфері визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу. Отже, він відповідає визначенню доказу у розумінні ст. 76 ЦПК України.

Посилання відповідача на ст. 106 ЦПК України також є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Такий висновок є допустимим доказом у справі.

Також, суд зазначає, що фактично сторона відповідача ОСОБА_1 обмежився суб`єктивними твердженнями про «упередженість» експерта без подання будь-яких доказів на підтвердження таких тверджень, що суперечить принципу змагальності (ст. 12 ЦПК України) та обов`язку сторони доводити свої заперечення (ст. 81 ЦПК України).

Окрім цього, розмір шкоди підтверджується не лише Висновком №144, а й фактичними витратами на ремонт транспортного засобу, підтвердженими належними фінансовими документами, що є самостійними письмовими доказами у розумінні ст. 76 ЦПК України.

Отже, Висновок №144 є належним та допустимим доказом у справі, а наведені відповідачами доводи спрямовані виключно на уникнення цивільно-правової відповідальності та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

Судом встановлено, що позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з копіями замовлення-наряду № А-41 від 05.09.2024, акта виконаних робіт від 25.09.2024 та рахунка-фактури № ФТ-01050 від 25.09.2024 на замовлення ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_7 надано послуги з ремонту автомобіля «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно Акта прийому-передачі від 25.09.2024 року загальна вартість робіт по ремонту автомобіля «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 склала 206 000,00 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера від 05.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024 ФОП ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_3 кошти на загальну суму 206 000 грн 00 коп. за роботи по ремонту автомобіля.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ФОП ОСОБА_7 здійснює такий вид економічної діяльності: «50.20 Технічне обслуговування та ремонт автомобілів».

Згідно Свідоцтва серії НОМЕР_8 про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_7 ідентифікаційний номер ФОП та інших обов`язкових платежів №.

Вартість виконаного Позивачем відновлювального ремонту «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 , у сумі 206 00 грн 00 коп. підтверджується належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що не спростовані під час розгляду справи.

Отож у ході розгляду справи встановлено недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна позивача. Отже наявні підстави для стягнення різниці між сумою фактичних витрат Позивача та виплаченою ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сумою страхового відшкодування. Визначений позовною стороною розмір цієї різниці, наявними у справі доказами не спростовано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц орієнтує суди нижчих ланок на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе, серед іншого, за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Проте, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору за позовом потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді до винуватця про відшкодування шкоди на підставі ст. 1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пункту 22.1 ст. 22 цього Закону.

Таким чином, особа, яка завдала шкоди (винуватець дорожньо-транспортної пригоди) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27.10.2021 у справі № 208/2600/17).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Дорожньо-транспортна пригода, що є об`єктом судового розгляду, є страховим випадком відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладення якого посвідчено страховим полісом № НОМЕР_9 .

Шкоду, спричинену тією пригодою, відшкодовано Страховою компанією згідно узгодженої суми стархового відшкодування 33 580,00 грн.

Вартість згідно Висновку №144 відновлювального ремонту автомобіля «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 197 713 грн 52 коп. підтверджується належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що не спростовані під час розгляду справи.

Таким чином, у ході розгляду справи встановлено недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна позивача.

Щодо розміру заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Оскільки між потерпілою особою ОСОБА_4 та Страховою компанією підписано Узгодження, підписуючи яке потерпіла особа визнала, що розуміє, що узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання Страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважається припиненим.

З огляду на це, в судовому засіданні сторона позивача не підтримала позовні вимоги до відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», просила позовні вимоги задовольнити частково, в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді різниці між страховим відшкодуванням та реальними збитками понесеними Позивачем ( в тому числі франшизи) у розмірі 106 242,28 грн та понесених Позивачем судових витрат та вартість дослідження.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 106 242,28 грн. як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України, відносяться до витрат пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Шаповаловим М.С. на підставі договору про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) від 18 жовтня 2024 року. За даним договором погоджена сума гонорару в розмірі 16 000,00 грн. Згідно із актом виконаних робіт за договором про надання правових послуг від 18.10.2024 року, всього використано 7 робочих годин на загальну суму 16 000 грн. Відповідно до квитанції № 24/24 від 18.10.2024 року адвокатом Шаповаловим М.С. прийнято від ОСОБА_3 на підставі договору про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) від 18.10.2024 кошти у розмірі 16 000,00 гривень.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно платіжної інструкції № 0.0..1 витрати за проведення автотоварознавчої експертизи становлять 2 650,00 грн.

Враховуючи, що Позивач подавав позов до двох Відповідачів, та просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 гривень, тобто по 8000 гривень з кожного, та витрати за проведення авто товарознавчої експертизи 2650,00 гривень, тобто по 1325,00 гривень з кожного), а підтримав позовні вимоги тільки до відповідача ОСОБА_1 , тому розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу складатиме 8 000 гривень.

Щодо судового збору, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем судовий збір не сплачено. Ціна позову становить 166 783,52 грн, отже судовий збір становить 1 667,83 грн, який підлягає стягненню на користь держави. Оскільки Позивач подавав позов до двох Відповідачів, та просив стягнути судовий збір з кожного, підтримав позовні вимоги тільки до відповідача ОСОБА_1 , тому підлягає стягненню судовий збір з відповідача ОСОБА_1 у розмірі 833,92 грн та з позивача ОСОБА_3 у розмірі 833,92 грн.

Згідно ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22,1166,1187,1188,1192,1194 ЦК України, ст.ст. 4,12,141,259,265,268,273,254,255 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 106 242 (сто шість двісті сорок дві) грн 28 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати за проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1 325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 833 (вімісот тридцять три) грн 92 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 833 (вімісот тридцять три) грн 92 коп.

У задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Сновський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2026 року.

Суддя М.С. Чигвінцев