Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-о/641/71/2026 Справа № 641/464/26
У Х В А Л А

31 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі: головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Ткач О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області, Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Слобідського районного чсуду м.Харкова з вищезазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви заявники зазначили, що їм належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині кожному квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1993 року, виданого Куп`янським ливарним заводом. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 14 жовтня 1993 р. № 435. Зазначена в свідоцтві про право власності на житло від 14 жовтня 1993 року квартира АДРЕСА_2 в цілому зареєстрована Куп`янським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 1/2, ОСОБА_2 1/2 та записана у реєстрову книгу № 84 за реєстровим № 12031, 31 травня 1995 року, про що зазначено на зворотній стороні правовстановлюючого документа. Згідно технічного паспорту від 06 жовтня 1993 року на квартиру АДРЕСА_1 , має загальну площу 67,5 кв. м. та житлову площу 39,3 кв. м.

Так загальновідомим є той факт, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та поширення у протягом 2024 та 2025 років лінії фронту на територію Куп`янського району, Харківської області, селище Ківшарівка постійно потерпає від артилерійського та авіаційного обстрілу з боку військ рф, житловий фонд селища Ківшарівка постійно знищується. 09.08.2025 року збройні формування рф здійснили обстріл населеного пункту селища Ківшарівка Куп`янського району, Харківської області, ймовірно із застосуванням авіаційного боєприпасу типу ФАБ-500, внаслідок чого пошкоджено багатоповерховий житловий будинок 31 за адресою: селище Ківшарівка, Куп`янського району, Харківської області будинку та зокрема: квартиру заявників 104. Факт пошкодження квартири заявників зафіксований Куп`янським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області та відкрите кримінальне провадження № 0001794 від 11.08.2025 року за ст. 438 ч. 1 Кримінального кодексу України. Крім того 21.04.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 381, якою затверджено Порядок надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» (надалі - Порядок № 381).

Також заявники вказали, що рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області від 03 листопада 2025 року № 81658943 у здійсненні реєстрації права власності Заявникам було відмовлено на підставі п. п. 4, 5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де зазначено, що державним реєстратором було встановлено наявність обставин , які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: «На виконання п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, стосовно реєстрації речових прав на заявлений об`єкт нерухомого майна. В результаті цього встановлено, що інформація про реєстрацію у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відсутня. Таким чином, реєстрація речового права Заявників на квартиру 104 в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно унеможливлена, оскільки державний реєстратор об`єктивно позбавлений можливості отримати від КП «Куп`янське БТІ» інформацію про зареєстровані права на нерухоме майно Заявників до 01 січня 2013 року. Отже, єдиним можливим способом у заявників за вищевказаних обставин є звернення до суду для встановлення факту, що належне заявникам нерухоме майно зареєстроване Куп`янським міжміським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис у реєстрову книгу № 84 за реєстровим № 12031, 31 травня 1995 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 26.01.2026 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.

До судового засідання заявники та їх представник ОСОБА_3 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представники заінтересованих осіб Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області та Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Нормою п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У судовому порядку підлягають встановленню факти: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий та судовий.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 213/3417/23 зазначив, що суддя, приймаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Отож судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Представником заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 у заяві вказано, що 28.10.2025 року заявники звернулись до Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області із заявою № 69639674 щодо внесення інформації про право власності на квартиру АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області від 03.11.2025 року № 81658943 у здійсненні реєстрації права власності заявникам було відмовлено на підставі п. п. 4, 5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де зазначено, що державним реєстратором було встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: «На виконання п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, стосовно реєстрації речових прав на заявлений об`єкт нерухомого майна. В результаті цього встановлено, що інформація про реєстрацію у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відсутня.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як визначив Верховний Суд у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Також Верховним Судом у постанові від 13 травня 2019 року у справі № 905/494/18 зазначено, що у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

У даному випадку правовстановлюючий документ на квартиру у заявників не втрачений, натомість неможливо отримати документ на паперовому носії, який зберігався в архіві КП «Куп`янське БТІ» та посвідчував державну реєстрацію права власності заявника на нерухоме майно. Саме через відсутність цих документів заявникам відмовлено у державній реєстрації їм права власності на квартиру. Отже державою не визнається факт набуття заявниками права власності на нерухоме майно.

У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту статті 392 ЦК України випливає, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності

Результат аналізу наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка є власником/володільцем рухомого майна, набутого раніше на законних підставах, оригінали правовстановлювальних документів на яке було втрачено, має право на захист свого порушеного права в порядку позовного провадження відповідно до статті 392 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.02.2026 року у справі № 336/10861/25 , провадження № 61-829ск26.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявники, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки є порядок захисту порушеного права, а саме: звернення до суду в порядку позовного провадження шляхом подання позовної заяви (стаття 392 ЦК України), а не заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробив Верховний Суд

у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 201/9106/24 та ухвалі Верховного Суду від 18 лютого 2026 року у справі № 755/5387/24.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Ураховуючи викладене, заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає залишенню без розгляду, оскільки зі спірних правовідносин вбачається спір про право.

Водночас суд роз`яснює заявникам, що вони вправі звернутися до суду з позовом про визнання право власності на квартиру в порядку позовного провадження.

Керуючись ч. 4 ст.315 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області, Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що залишення заяви без розгляду не позбавляє їх права повторного звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -М. Ю. Онупко