Справа № 605/569/25
Провадження №2/605/77/2026
24 березня 2026 рокум.Підгайці
Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді Кравчук В.М.,
за участі секретаря судового засідання Лежигубської О.В.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Суть справи
Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті Кредитодавця.
Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору.
На виконання умов Кредитного договору, 27.11.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку Відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі.
16.04.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу № 16042025 (далі - Договір факторингу 1), згідно з умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором.
Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Процесуальний рух справи
Ухвалою від 20.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 18 лютого 2026 року на 10 год. 00 хв.
Крім того, вказаною ухвалою суду в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, частково задоволено клопотання представниці позивача про витребування доказів, витребувано з Банка-емітента АТ КБ «Приватбанк» необхідну для розгляду справи інформацію (документи).
18.02.2026 в призначене судове засідання представниця позивача, директорка ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М. не з`явилася, однак в позовній заяві клопотала про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Поштове відправлення, яким відповідачу направлено копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик повернулося 03.02.2026 з позначкою «адресат відсутній».
Ухвалою від 18.02.2026 судове засідання для розгляду справи по суті відкладене на 17 березня 2026 року на 13 год. 30 хв. з огляду на першу неявку відповідача, а також невиконання АТ КБ «Приватбанк» ухвали суду від 20.01.2026 про витребування доказів. Оголошення про виклик відповідача постановлено опублікувати на веб-порталі судової влади України.
17.03.2026 у судове засідання представниця позивача не з`явилася. У позовній заяві позивач просив розглядати справу без участі його представника та акцентував про відсутність заперечень щодо винесення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Про дату та час судового засідання відповідач належним чином повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання та через веб-портал судової влади України.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд за його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
17.03.2026 суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у суду даних чи доказів з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Для отримання кредитних коштів ОСОБА_1 26.11.2024 здійснив заповнення заяви на видачу кредиту на веб-сайті кредитодавця із зазначенням персональних даних, яка підписана відповідачем за допомогою ідентифікатора3db5c3dd (арк.спр.25).
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір (індивідуальна частина) підписаний відповідачем за допомогою ідентифікатора 4dbe5258, який було надіслано на номер телефону відповідача НОМЕР_1 , котрий зазначено ОСОБА_1 у заяві на видачу кредиту №100708274 (арк.спр.25).
За договором ТОВФК «Кредіплюс» зобов`язалось на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі.
Такий спосіб та строк надання кредиту передбачений і в паспорті споживчого кредиту, який є додатком до договору про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 (арк.спр.26-27).
Згідно з п.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначеному в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки - незмінний.
Пунктом 2.5 договору передбачена комісія за надання кредиту, яка складає 3000,00 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 дні з 27.11.2024 (дата надання кредиту) по 19.02.2025 (п.2.6.договору).
Відповідно до змісту п.2.10 договору, якщо Позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати Позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 150,00 грн, а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 15,00 грн за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань Позичальником, не може перевищувати 50% від загальної суми кредиту, одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.
Кредитодавець ТОВФК «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання за договором та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 1350,62 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з довідки про перерахування грошових коштів (арк.спр.17-18).
Здійснення переказу коштів на вказаний рахунок підтверджується також інформацією, витребуваною судом за клопотанням позивача у банка-емітента АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої АТ «ПриватБанк», підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 27.11.2024 надійшло зарахування коштів у розмірі 1350,62 грн (арк.спр.87-88).
Як видно із Додатку до договору про споживчий кредит № 162023 від 27.11.2024 сторони погодили графік платежів (арк.спр. 37 зв.).
16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт-Капітал» було укладено Договір факторингу №16042025 (арк.спр. 7), відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, що підтверджується також актом приймання-передачі реєстру прав вимог №2 до договору факторингу (арк.спр. 54) та витягом з додатку №1 до договору факторингу, реєстр прав вимог №2 (арк.спр. 55). Оплата за договором факторингу за відступлення прав вимоги здійснена 08.05.2025, платіжна інструкція №440 (арк.спр.53).
Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» має право вимоги до відповідача за кредитним договором №162023 від 27.11.2024.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодних платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунки позивача.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не навів обставин, які мають значення для справи і на які він послався би як на підставу своїх заперечень, не надав контррозрахунку заборгованості.
Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду
В силу вимог ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини 2 статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статтей 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до абз. 1 ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частина 6 цієї статті визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі, коли відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, то моментом його підписання є в тому числі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
За приписами ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ч.1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом процесуального правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 2-1055/11.
З огляду на викладене, умови договорів факторингу у цій справі є дійсними, відповідно до законодавства містять істотні умови конкретного змісту щодо відступлення прав вимоги до боржників, що визначаються на момент переходу цих прав в порядку передбаченому договорами факторингу, в тому числі вимог, прав і обов`язків сторін, які виникнуть після укладання цих договорів. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Договір про споживчий кредит № 162023 між ТОВ ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено відповідно до ст.11-12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав його індивідуальну частина шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4dbe5258. Отже сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України.
Про добровільність укладення договору свідчить заява ОСОБА_1 на отримання грошових коштів в кредит від 26.11.2024, заповнена і підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором 3db5c3dd (арк.спр.25). В цій заявці визначено, що метою кредиту є погашення іншого кредиту і сплата комісії. У паспорті споживчого кредиту, який є додатком до договору про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 визначено такий спосіб надання кредиту: безготівковим шляхом на рахунки позичальника, здійснення платежів на користь кредитодавця. Й зокрема, сторони узгодили, що кредит надається у такому порядку: у розмірі 7649,38 грн - для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №151460 від 27.08.2024, укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 1350,62 грн - на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 3000,00 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5 індивідуальної частини.
Після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ ФК «Кредіплюс» виникло зобов`язання перерахувати кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача (було виконано, що підтверджується матеріалами справи), а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та визначені у договорі за домовленістю сторін проценти у визначений договором строк.
Судом встановлено, що 27.11.2024 на рахунок ОСОБА_1 було нараховано кредитні кошти в сумі 1350,62 грн (арк.спр.87-88). Відповідач, як видно з картки обліку виконання договору №162023 (арк.спр. 51) здійснив лише один платіж на погашення заборгованості - 11.12.2024 в сумі 3171,85 грн, що в сумі і даті відповідає графіку платежів повернення (арк.спр.27, 37 зв.). Більше, за твердженням позивача, станом на дату подання позовної заяви, жодного платежу на погашення заборгованості не здійснювалося. Тобто відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором.
Строк кредитування згідно з договором про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 закінчився 19.02.2025. Саме в цей день первісний кредитор припинив нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом, що відповідає положенням укладеного договору, оскільки зі спливом строку кредитування позичальник вже не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до вимог ст.1048 ЦК України.
Позивачем після набуття права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу (після 07.05.2025) жодних відсотків чи штрафних санкцій також більше не нараховувалося.
Стосовно стягнення судових витрат суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Перелік наданих правових та юридичних послуг на суму 7000,00 грн, відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг, включає: вивчення матеріалів справи: 2 год - 1000,00 грн; складання позовної заяви: 2 год - 5000,00 грн; підготовка адвокатського запиту: 1 год - 500,00 грн; підготовка та подача клопотання: 1 год - 500,00 грн.
На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 7000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Виходячи з цих міркувань та орієнтуючись на вартість правових послуг в акті прийому-передачі наданих послуг, суд вважає обґрунтованими і співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн (складання позовної заяви - 2500,00 грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника - 500,00 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500,00 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500,00 грн).
На підставі ст.ст. 11, 207, 512, 514, 526, 527, 626,-629, 638, 1046-1050, 1054-1057 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 6422,40 грн (шість тисяч чотириста двадцять дві гривні 40 коп.), з яких: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Відповідачу направити копію заочного рішення суду.
Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_1 .
Повний текст рішення суду складено і підписано 30 березня 2026 року.
Головуюча: Валентина КРАВЧУК