Справа №522/3530/25-Е
Провадження №2-др/522/49/26
УХВАЛА

23 березня 2026 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/3530/25-Е за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба по справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба по справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України.

Рішенням суду від 19.05.2025 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

12.03.2026 року ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просила ухвалити по зазначеній справі додаткове рішення, в якому зобов`язати Державну прикордонну службу України внести інформацію про неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , а саме, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України про заборону виїзду вищевказаних дітей без згоди матері ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2025 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення, однак після її звернення до Державної прикордонної служби України стосовно виконання даного рішення, нею було отримано листа, в якому зазначено про відсутність правових підстав виконання даного рішення суду.

Розгляд зазначеної заяви було призначено на 23.03.2026 року.

У судове засідання призначене на 23.03.2026 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_2 адвокат Яценко Є.О. через підсистему Електронний суд надав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 12.03.2026 року про ухвалення додаткового рішення у справі №522/3530/25-Е.

В обґрунтування заперечень зазначено, що ОСОБА_5 звертався до суду з позовом, в якому просив: 1. надати йому, ОСОБА_2 , батьку малолітніх дітей ОСОБА_3 (2016 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.), дозвіл на тимчасовий виїзд дітей до Арабської Республіки Єгипет в період з 15 березня 2025 року по 15 квітня 2025 року; з 30 травня 2025 року по 30 серпня 2025 року, з 20 жовтня 2025 року по 20 листопада 2025 року та з 20 грудня 2025 по 20 січня 2026 року без згоди матері ОСОБА_1 ; 2. зобов`язати Державну міграційну службу України та Державну прикордонну службу України забезпечити перетин кордону малолітніми дітьми ОСОБА_6 (2016 р.н.) та ОСОБА_7 (2018 р.н.) у супроводі батька ОСОБА_2 на підставі цього судового рішення. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2025 року, яке залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 14.10.2025 року, позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Статтею 270 ЦПК України визначено вичерпаний перелік щодо ухвалення додаткового рішення, тобто додатковим рішенням вирішуються окремі вимоги позивача, які не вирішено рішенням суду, за умови, якщо з приводу цих позовних вимог досліджувалися докази. Однак, ОСОБА_1 є відповідачкою у даній справі. Крім того, предметом розгляду даної справи були відносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , а не з Державною прикордонною службою України; відносини між ОСОБА_1 та Державною прикордонною службою України не досліджуватись судом, що виключає можливість зобов`язання Державного органу до якихось дій вже поза оцінкою доказів судами України за наслідком розгляду справи. Вважає, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення не містить вказівок на недоліки рішення суду від 19.05.2025 року, які б могли бути усунуті в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України, а, тому вважає, що відсутні обставини перелічені в ч.1 ст.270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 30.03.2026 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба по справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України.

Рішенням суду від 19.05.2025 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.10.2025 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2025 року залишено без змін.

12.03.2026 року ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просила ухвалити по зазначеній справі додаткове рішення, та зобов`язати Державну прикордонну службу України внести інформацію про неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , а саме, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України про заборону виїзду вищевказаних дітей без згоди матері ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

- судом не вирішено питання про судові витрати;

- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК 2004 (ст.270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №9901/118/19 зазначено, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №1540/4122/18 зазначено, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення,яке може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Таким чином, додатковим рішенням вирішуються окремі вимоги, які не вирішено рішенням суду, за умови, якщо з приводу цих позовних вимог досліджувалися докази.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- надати ОСОБА_2 , батьку малолітніх дітей ОСОБА_3 (2016 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.), дозвіл на тимчасовий виїзд дітей до Арабської Республіки Єгипет в період з 15 березня 2025 року по 15 квітня 2025 року; з 30 травня 2025 року по 30 серпня 2025 року, з 20 жовтня 2025 року по 20 листопада 2025 року та з 20 грудня 2025 по 20 січня 2026 року без згоди матері ОСОБА_1 ; 2

- зобов`язати Державну міграційну службу України та Державну прикордонну службу України забезпечити перетин кордону малолітніми дітьми ОСОБА_6 (2016 р.н.) та ОСОБА_7 (2018 р.н.) у супроводі батька ОСОБА_2 на підставі цього судового рішення.

Суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 з огляду на те, що судом надана оцінка всім доводам та доказам по даній справі, та рішенням суду від 19.05.2025 року, яке залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 14.10.2025 року, позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Тобто, суд не вирішував позовні вимоги, зазначені заявницею в заяві про постановлення додаткового рішення.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для винесення додаткового рішення в розумінні ст.270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.247, 258-260, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/3530/25-Е за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба по справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 30.03.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.