Справа №522/8521/22
Провадження №2-др/522/5/26
УХВАЛА

26 березня 2026 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 Заяць Костянтина Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/23220/25-Е за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні позивача, ОСОБА_2 про визнання договору №9 від 02.04.2017 року недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання договору №9 від 02.04.2017 року недійсним.

Рішенням суду від 08.12.2023 року позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» залишено без задоволення.

14.12.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Заяць К.В. надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з ОК «ЕКОДОМ-1» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.11.2025 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2023 року залишено без змін.

Справа перебувала в Одеському апеляційному суді та повернута до Приморського районного суду м.Одеси 08.01.2026 року.

Матеріали заяви разом зі справою суддя отримала 15.01.2026 року.

Розгляд зазначеної заяви було призначено на 04.02.2026 року.

Через відсутність електроенергії у приміщенні Приморського районного суду, розгляд справи призначений на 04.02.2026 року відкладено на 20.02.2026 року.

20.02.2026 року представник ОК «ЕКОДОМ-1» - адвокат Згода О.О. через підсистему Електронний суд надав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заперечень зазначено, що до вищевказаної заяви представником відповідача долучено лише детальний опис виконаних робіт. Також в матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.01.2020 року, який укладений між адвокатом Білоголовим Яном Олеговичем та ОСОБА_1 . Згідно ст.8 Договору від 28.01.2020 року, даний договір діє до 27.01.2021 року включно, проте як позов ОК «ЕКОДОМ-1» подано до суду у липні 2022 року, тому під час її розгляду даний договір вже не діяв. Вважає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження укладення ОСОБА_1 з адвокатом Заяць К.В. договору про надання правничої допомоги, що не дає можливості встановити відповідно до ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Вважає, що представником відповідача не надано в повному обсязі документів, підтверджуючих обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. Представником відповідача в описі зазначено про подання таких заяв протягом розгляду справи №522/8521/22: відзиву на позовну заяву, заяви щодо виклику свідку, заяви щодо проведення судово-економічної експертизи, заяви про застосування строків позовної давності, заяви про забезпечення судових витрат по клопотанням про призначення експертизи, заяви про забезпечення судових витрат щодо професійної правничої допомоги, заперечення на клопотання про витребування документів та призначення експертизи, заперечення на клопотання про призначення судово-економічної експертизи та заяв по суті справи. Проте, більшість даних заяв, зазначених в описі виконаних робіт, судом не задоволено. що виключає можливість стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги за їх підготовку. Крім того, представником відповідача в описі виконаних робіт вказано заперечення на клопотання про призначення судово економічної експертизи, копія якого взагалі не міститься в матеріалах справи. У зв`язку з тим, що адвокатом Заяць К.В. до суду взагалі не надавав договору про надання правничої допомоги, вважає, що документальне підтвердження фіксованого розміру гонорару адвоката в матеріалах справи відсутнє. У зв`язку з зазначеним, просив відмовити в задоволенні заяви представника відповідача від 13.12.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі №522/8521/22 у повному обсязі.

Розгляд справи призначений на 20.02.2026 року було відкладено на 26.03.2026 року.

У судовому засіданні призначене на 26.03.2026 року учасники справи не з`явилися, в прохальній частині заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення представник ОК «ЕКОДОМ-1» - адвокат Згода О.О. просив розгляд даної заяви провести без участі представника позивача.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 01.04.2026 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання договору №9 від 02.04.2017 року недійсним.

Рішенням суду від 08.12.2023 року позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.11.2025 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2023 року залишено без змін.

14.12.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Заяць К.В. надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з ОК «ЕКОДОМ-1» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000,00 грн. (а.с.111-114 т.2)

Також в матеріалах справи міститься відзив представника ОСОБА_1 адвоката Заяць К.В., в якому просив у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору №9 від 02.04.2017 року недійсним - відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 150 000,00 грн. (а.с.135-137 т.1).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Але розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не має права втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору у розумінні ст.627 ЦК.

Виходячи із системного аналізу Великої Палати, надання адвокатом правової допомоги та факт оплати таких послуг може підтверджуватися різними доказами, зокрема, наступними:

- відповідний договір про надання правової допомоги;

- розрахунок наданих послуг;

- детальний опис виконаних доручень клієнта;

- акт прийому-передачі виконаних робіт;

- платіжні доручення, квитанції або касові чеки на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом;

- інші документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Частинами 5, 6 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 04 березня 2021 року по справі №280/429/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення представником відповідача для підтвердження надання правничої допомоги та представництва інтересів ОСОБА_1 адвокатом Заяць К.В. надано лише Детальний опис виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №2-фо від 12.11.2021 року по справі №522/8521/22 (а.с.114 т.2),

Проте, матеріали справи взагалі не містять самого Договору про надання правової допомоги №2-фо від 12.11.2021 року, що не дає суду пересвідчитись встановлення факту укладання такого договору.

За викладених обставин, з урахування заперечень представника ОК «ЕКОДОМ-1», суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 Заяць К.В. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 141, 246, 247, 258-260, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Заяць Костянтина Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №522/23220/25-Е за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні позивача, ОСОБА_2 про визнання договору №9 від 02.04.2017 року недійсним відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 01.04.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.