УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 757/1758/23-ц

провадження № 61-5561ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «Приватбанк» у підсистемі «Електронний суд» сформувало касаційну скаргу, зареєстровану судом 20 травня 2025 року, на постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року, повний текст якої складено 28 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 6 червня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху, надано десятиденний строк для усунення недоліку, який заявником у встановлений судом строк усунено.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 19 лютого 2025 року заявник вказує неправильне застосування апеляційним судом норм права, а саме застосування норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах від 10 лютого 2021 року у справі № 761/10422/16-ц, від 30 січня 2018 року

у справі № 804/2252/14, від 20 лютого 2018 року у справі № 818/1394/17, від 20 травня

2020 року у справі № 821/1269/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 818/1394/17,

від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, від 21 лютого 2022 року

у справі № 686/28695/20, від 18 серпня 2022 року у справі № 310/7880/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 676/90/17,

від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 24 червня 2022 року

у справі № 569/13776/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відкриття касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року відкрито касаційне провадження

у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, тому відсутні підстави для витребування зазначеної справи повторно.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Заявником подано заяву про зупинення виконання оскаржуваної постанови, яку мотивує тим, що існує вірогідність виконання судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Наголошує на тому, що виконання оскаржуваної постанови створить негативні наслідки для АТ КБ «Приватбанк», а саме необхідність повороту виконання судового рішення; вирішення питання про повернення надмірно або безпідставно сплаченого виконавчого збору.

Касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявиз огляду на таке.

Касаційний суд виходить з того, що мотивами зупинення виконання судового рішення, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та/або інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Так, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Печерського районного

суду міста Києва від 23 травня 2023 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнено з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 80 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнено з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 2 684 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оскаржуване судове рішення підлягає примусовому виконанню, проте відсутні докази його виконання (постанова про відкриття виконавчого провадження).

Факт оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання.

Ураховуючи викладене, касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду

від 19 лютого 2025 року.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного суду

від 19 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду

від 19 лютого 2025 року.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська