Справа № 308/9536/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Горінецький Олександр Йосипович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 липня 2025 року у справі № 308/9536/25 (Головуючий: Світлик О.М.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Колотуха І.О., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення коштів і подали заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, кадастровий номер :45:001:0343, площею 0,0949 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначала, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 ними було збудовано будинок та ввели його в експлуатацію 25 вересня 2018 року, що стверджується інформацією з Реєстру речових прав. Через ігрову залежність азартними іграми в Інтернеті чоловік позивачки мав великі борги і задля їх повернення взяв у позику 25000 доларів США та на її виконання уклав договір іпотеки від 13.11.2020, передавши у заставу єдиний будинок та земельну ділянку, розташовані у АДРЕСА_1 .

Позивачка вказує, що нею була надана згода на укладення договору іпотеки від 13.11.2020, при цьому, договір позики укладався до 13.11.2022.

Подружжям до листопада 2022 року повернуто 80% боргу, про що у чоловіка були наявні розписки, однак, не полишав азартні ігри, що ставило під загрозу майновий стан сім`ї, у якої ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька.

Із метою вберегти частину будинку, позивачка у 2023 році подала позов про поділ майна подружжя і рішенням суд від 20 березня 2025 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, визнано право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , знаючи про судову справу, маючи процесуальний статус свідка, вирішив вивести майно з-під удару, та не зважаючи на судовий процес про поділ майна подружжя, у 2024 році оформив спірне майно за собою, не повідомив сторони по справі, а тільки у 2025 році довів до відома про цей факт у апеляційні скарзі.

13.11.2020 з метою забезпечення повного виконання зобов`язання договору позики між ОСОБА_5 (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передає в іпотеку, а ОСОБА_5 приймає в іпотеку житловий будинок і земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михальською О.З. та зареєстрований в реєстрі за №836.

Відповідно до Додатку №1 до іпотечного договору від 13.11.2020 (акту узгодження договірної вартості майна) сторони дійшли згоди щодо вартості майна, яке передається в іпотеку житлового будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визначили, що вартість таких згідно з домовленістю становить 3109300,00 гривень.

21.03.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, і за договором ОСОБА_1 , як новий іпотекодержатель, набув право замість ОСОБА_5 , первісного Іпотекодержателя, одержати переважне перед іншими кредиторами іпотекодавця, у порядку, визначеному Іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку», задоволення всіх своїх вимог відшкодування збитків, тощо, передбачених у Договорі іпотеки, на житловий будинок та земельну ділянку.

Відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 21.03.2024 за відступлення права вимоги ОСОБА_1 як новий кредитор сплачує ОСОБА_5 як первісному кредитору плату в розмірі 1252160,00 гривень, яка підлягає сплаті протягом 1 банківського дня з дня підписання Сторонами даного Договору.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_5 отримав грошові кошти 1252160,00 гривень, що еквівалентно 32000,00 доларів США, що стверджується Актом приймання-передачі грошових коштів до Договору про відступлення права вимоги від 21.03.2024.

Ставши новим кредитором, реалізувавши свій умисел на захоплення будинку, в якому мала частку невістка, ОСОБА_1 реалізував своє право на задоволення боргових вимог за рахунок іпотеки.

Позивачка вважає такі дії відповідачів направлені на позбавлення її з дитиною власності, частки в будинку та земельній ділянці, а самі правочини фраудаторними.

Враховуючи, що відповідачі вчинили такі дії, направлені на позбавлення позивачки права власності на частку в будинку та земельній ділянці, на якій він розташований, беручи до уваги позовну вимогу про стягнення значної суми коштів з відповідача ОСОБА_6 , як власника будинку, існує стійка ймовірність, що відповідачі знову відчужать будинок вже з метою приховати його від реалізації у майбутньому за погашення боргу перед позивачем, який може виникнути.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 липня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову в цивільній справі №308/9536/25 за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Колотуха Іван Олексійович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення коштів, а саме, накладено арешт на житловий будинок загальною площею: 202.2 кв.м., житловою площею: 51.1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 ;

- накладено арешт на земельну ділянку, площею 0.0949 га, з кадастровим номером :45:001:0343, що належить відповідачу ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із даною ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Горінецький О.Й. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для її постановлення відсутні, так як позовна вимога немайнового характеру про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, то можливе рішення суду про задоволення такої вимоги не призведе до впливу на права або інтереси ОСОБА_2 , адже таке матиме наслідком виключно відновлення статусу ОСОБА_5 як іпотекодержателя. Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору. Крім того, суд задовольнив заяву про забезпечення позову, фактично забезпечив позовну заяву, яка не є предметом позову.

Від представника сторін на адресу Закарпатського апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності і їх неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі у відповідності до ч 2 ст. 372 ЦПК України.

Статті 149,150 ЦПК України містять підстави та види забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч 3 ст.150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір і предметом спору є визнання недійсним договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михальською О.З. та зареєстрований в реєстрі за №836 від 21.03.2024 року, укладений між ОСОБА_5 (первісний іпотеко держатель) та ОСОБА_1 (новий іпотекодержатель) і стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 8 681 017,00 грн. і накладення арешту на нерухоме майно, як вид забезпечення позову, не перешкоджає відповідачу, як власнику нерухомого майна володіти і користуватися ним, а лише обмежує частково у розпорядженні ним щодо відчуження будь яким способом іншим особам.

Суд першої інстанції, враховуючи суть заявлених позовних вимог, їх розмір та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі вид забезпечення, який просить позивач є спів мірними заходами забезпечення з огляду на предмет спору і обґрунтовано задовольнив заяву.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Горінецький Олександр Йосипович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2026 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ