Справа № 355/111/25
Провадження № 2/355/43/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

представника позивача Сініціної О.П.

представника відповідача Шкурупій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Миколаєвої Юлії Володимирівни до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в місті Києві про визначення місця проживання дітей.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Миколаєва Ю.В. з позовною заявою у якій просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за її місцем проживання.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтувала тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних стосунках. Тривалий час сторони з дітьми проживали у Республіці Польща у місті Кракові. Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Діти є уродженцями міста Кракова Республіки Польща, є громадянами України. 20 серпня 2024 року відповідач на очах дітей вкотре жорстоко побив позивачку ОСОБА_1 заподіяв їй тілесні ушкодження, а саме на лівому плечі спереду три поздовжні синці від тиску пальців на тильній стороні три круглі синці; на правому плечі синець діаметром близько 3см, на лівій нижній кінцівці спереду 5 круглих синців-за формою нагадують пальці рук; на правій нижній кінцівці 2 синці, один приблизно 3 см, інший приблизно 1 см; на тильній стороні правої стопи невеликий набряк. Подряпини, біль при русі стопи та ходьбі. Після цього інциденту були відкинуті будь-які сподівання на налагодження стосунків і позивачка повернулася разом з дітьми до міста Києва, де має на праві власності житло. Після повернення до України позивачка влаштувала сина на навчання до Дитячої академії «Вундер ЧАДО». Діти проживають разом з матір`ю у місті Києві. Позивачка має обґрунтовані побоювання, що відповідач без погодження із нею забере дітей, при цьому може застосувати грубу силу, що вже неодноразово траплялось. Позивачка усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, а тому визначення проживання дітей разом з матір`ю забезпечить дітям задоволення всіх їх потреб.. Позивачка працює, має стабільний високий дохід, має на праві власності нерухоме майно 1/3 квартири в місті Києві, квартиру у місті Кракові Республіки Польща. Відносини дітей з батьком складні діти бояться батька, оскільки були свідками неодноразового домашнього насильства. Відповідач ніколи не приймав належної участі у житті та вихованні дітей, він вочевидь не зможе задовольнити базові потреби малолітніх та забезпечити їм повноцінний та гармонійний розвиток. Разом з тим позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні його прав та обов`язків щодо спільних дітей, зокрема в їх спілкуванні.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, передала свої повноваження адвокату Миколаєвій Ю.В. та ОСОБА_6 ..

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки, просила їх задовольнити послалась на вище означені обставини. Просила задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог від Голосіївської районної державної адміністрації в місті Києві до судового засідання не з`явився, повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, однак був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, свої повноваження передав адвокату Шкурупій В.В..

Представником відповідача ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилась, повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю, однак нею було надано до судового засідання відзив на позовну заяву у якій просила у задоволенні позовних вимог позивачці ОСОБА_1 у визначенні місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з матір`ю за її місцем проживання відмовити.

Відзив обґрунтований тим, що відповідач ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Дії позивачки у перевезенні дітей із країни їх постійного проживання Республіки Польща без згоди відповідача як батька дітей, яке сталось 12 жовтня 2025 року є самовільним та незаконним, що порушує чинне законодавство Республіки Польща, та міжнародне право, здійснює їх незаконне утримання. Відповідач здійснював свої батьківські права, спільно проживав з дітьми, забезпечував їх потреби, приділяв їм час, опікувався та піклувався про них. Жодного рішення суду, яке б позбавляло його батьківських прав або обмежував їх, не існує. Відповідач вважає, що були порушені закони Республіки Польща, які стосуються ст.95-97 Сімейного та опікунського кодексу Республіки Польща. Дії позивачки мають ознаки міжнародного викрадення дітей відповідно до ст.3 Конвенції. В цій ситуації він вважає правомірним заходом щодо його дітей це невідкладне вирішення питання про їх повернення до Республіки Польща за місце їх постійного проживання. Він заперечує проти розгляду в Україні будь-яких питань, що стосуються визначення чи реалізації його батьківських прав та обов`язків, оскільки це має вирішуватися виключно компетентними органами держави постійного проживання дітей Республіки Польща. Обидві сторони постійно проживають в Республіці Польща, позивачка обійшла процедуру визначення підсудності справи, передбаченої ст.29 ЦПК України. Відповідач вважає, що позивачка надала суду викривлену інформацію щодо істотних обставин справим, чим ввела суд в оману. З 2017 року відповідач та позивачка постійно проживають у місті Кракові Республіка Польща у період з 2017 року і по 12 жовтня 2024 року сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Весь період проживання разом однією сім`єю вели спільне господарство. Відповідач за особисті кошти купував побутові речі та прилади, забезпечував матеріально утримання дітей, організовував їх навчання у школі. В їх родині у місті Кракові проживали двоє дітей позивачки від її попереднього шлюбу з ОСОБА_10 - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 . ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Кракові у сторін народився син ОСОБА_8 , пізніше ІНФОРМАЦІЯ_7 донька ОСОБА_5 , які у Генеральному консульстві України в місті Кракові були зареєстровані громадянами України. Сторони сумісно купили квартиру у місті Кракові Республіки Польща, виплачуючи за неї спільні кошти сім`ї.

12 жовтня 2024 року позивачка ввела відповідача в оману повідомив, що їде на прогулянку з дітьми не повернулась до квартир перемістила дітей з Республіки Польща до України. Повернулась у листопаді 2024 року на постійне місце проживання до Республіки Польща без дітей. Всіх чотирьох дітей вона залишила в Україні. На час подання відзиву 16 травня 2025 року позивачка ОСОБА_1 перебувала в Республіці Польща , працює в компанії «ШЕЛЛ», яка не передбачає дистанційної роботи з території України, що підтверджується свідченнями в польському суді. При цьому діти залишаються в Україні без батька. Твердження позивачки, що 20 серпня 2024 року відбувся інцидент, який вона кваліфікує як побиття з боку відповідача, після чого нібито втратила будь-які сподівання на відновлення стосунків і «негайно» повернулась до України. Однак наведені нею твердження не відповідають об`єктивній хронології подій та спростовуються сукупністю доказів. Фактичний виїзд позивачки відбувся не одразу, а лише 12 жовтня 2024 року. Весь цей період з 20 серпня 2024 року по 12 жовтня 2024 року сторони продовжували спільно проживати у спільному житлі в місті Кракові. Відомостями, зафіксованими у довідці Комісаріату поліції 111 у Кракові №MKF-р11-628-9/25 від 08 січня 2025 року, згідно з якою по факту виклику поліції 20 серпня 2024 року не було виявлено ознак насильства, а сторони перебували у рівновазі; заявою самої позивачки польському дільничному про те, що конфлікт мав одноразовий характер, насильства в сім`ї немає, а також, що подружжя проходить сімейну терапію для налагодження взаємин; відсутністю будь-яких доказів змін адреси проживання або тимчасового роз`їзду сторін в різні помешкання у цей період; відсутністю звернень позивачки до органів соціального захисту, поліції чи консульських установ України у Польщі із заявами про насильство чи потребу в захисті; фактом повернення позивачки у листопаді 2024 року до Польщі. Відповідач вважає, що така акція була спланована позивачкою заздалегідь. Сварка та виклик поліції 20 серпня 2024 року були спровоковані позивачкою. Відповідач заперечує, що коли небудь застосував фізичну силу щодо позивачки. Факт побиття позивачки не підтверджується належними та допустимими доказами. Навпаки спростовується листами Комісаріату поліції 111 у Кракові, Польща наданого на запит районного суду для Кракова-Кроводжа у Кракові 08.01.2025 року у справі №1736/24/К. Вказані у позовної заяви твердження щодо нібито побиття позивачки 20 серпня 2024 року не відповідають дійсності та є наклепницькими, спрямованими на дискредитацію відповідача як батька та штучне створення підстав для перешкоджання його спілкування з дітьми. За час подружнього життя позивачка систематично застосовувала фізичне насильство відносно малолітніх дітей та відносно відповідача. Позивачка систематично проявляла агресію щодо дітей: ображала нецензурною лайкою, провокувала конфлікти, нищила речі домашнього вжитку, виганяла старшого сина з дому у нічний час, відключала електроенергію та інтернет, перешкоджала відповідачу та дітям користуватися житлом. Діти зазнавали психоемоційного тиску, відчували себе приниженими та заляканими. (том-1 а.с.122-131)

Стосовно відзиву на позовну заяву з боку представника позивача ОСОБА_6 була надана відповідь у якій вона просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, обґрунтував тим, що відповідач вводить суд в оману про те, що ніколи не вчиняв насилля над позивачкою в присутності дітей, а навпаки позивачкою вчинялися відповідні дії, намагаючись таким чином спотворити образ позивачки, як матері дітей, яка самостійно піклуються та виховує дітей та бажає аби вони зростали в нормальних умовах, в любові та розумінні, а не були жертвами аб`юзивної поведінки їх батька що підтверджується наступним. Так в листопаді 2024 року позивачку ОСОБА_1 в Республіці Польща було визнано жертвою насилля, яке відносно неї вчиняв ОСОБА_2 , та видано «Блакитну картку». Також за заявою ОСОБА_1 про застосування відносно неї домашнього насильства було відкрито провадження у суді в Польщі. Позивачці як жертві домашнього насилля, було видано рішення суду про заборону наближення ОСОБА_2 до неї не ближче ніж 50 метрів. Окрім іншого відносно ОСОБА_2 який проживає у Республіці Польща відкрито кримінальне провадження по факту вчинення домашнього насилля відносно позивачки. Також по факту вчинення домашнього насилля відносно позивачки ОСОБА_1 в присутності дітей Броварським РУП ГУНП в Київської області відкрито кримінальне провадження №0000376 за ст.126-1КК України. В рамках даного кримінального провадження також вирішується питання щодо доповнення кваліфікації основного злочину кримінальними правопорушеннями, вчиненими батьком дітей ОСОБА_2 , передбачених ч.3 ст.301,ч.3ст.301-1 КК України. В матеріалах цієї справи містяться докази вчинення злочину ОСОБА_2 щодо виготовлення і розповсюдження дитячої порнографії, для створення якої ОСОБА_2 залучав спільних малолітніх дітей.(а.с.225 зворотна сторона аркуша-226)

На відповідь на відзив відповідач ОСОБА_2 надав свої заперечення у яких просить залишити без розгляду «Відповідь на відзив» від 15 жовтня 2025 року та всі додатки до неї, як таку, що подана зі зловживанням процесуальними правами. У зв`язку з наявністю прямої загрози життю здоров`ю та психіці дітей з боку позивача негайно відібрати дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від ОСОБА_1 . На час розгляду справи, передати малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під тимчасове піклування його матері ОСОБА_13 . З метою забезпечення інтересів старших дітей, передати малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на виховання їхньому батьку ОСОБА_14 . Призначити позивачці ОСОБА_1 , комплексну судову психолого-психіатричну експертизу для встановлення її психічного стану та здатності виховувати дітей. Витребувати в ДПСУ дані про перетин кордону України особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за період з 24 лютого 2022 року на момент подачі заперечення. Витребувати у банківських установах інформацію про рух(обіг) коштів по рахунках ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 для перевірки факту змови. Призначити службову перевірку діяльності Баришівської служби у справах дітей та Голосіївської служби у справах дітей на предмет службової недбалості або співучасті у приховуванні злочинів проти дітей. Дозволити йому подати докази після їх належного оформлення та перекладу, оскільки часу на це в нього не було через дії позивачки.

Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що позивач отримав декілька місяців тому відзив надала відповідь на відзив лише 15 жовтня 2025 року його адвокату-фактично за два робочих днів до призначення засідання. Така тактика позивачки позбавляє його права на подання «заперечення» у розумний строк, що є прямим порушенням принципу змагальності. Крім того представник позивача умисно вказує у матеріалах справи невірний номер його телефону. Це є маніпулюванням процесуальним правом з метою позбавлення його своєчасного інформування про хід справи. Ця тактика є системною у провадженні в Республіки Польща інший адвокат позивача ОСОБА_21 також зірвав судове засідання. Маючи намір перенести засідання він повідомив суд про це лише у п`ятницю, напередодні засідання призначеного на понеділок, з очевидною метою затягування судового процесу. Така ж схема затягування застосовується у справі за позовом його матері ОСОБА_13 щодо усунення перешкод у спілкуванні з онуками. У тому проваджені ані адвокат позивача, ані представник Голосіївської служби у справах дітей систематично не з`являються на судове засідання, зриваючи їх вже в котрий раз. Викладенні твердження у відповіді на відзив вводять суд в оману вони є неправдивими, наклепницькими . Твердження позивача про статус жертви насилля є неправдивою , провадження по «блакитної картки» було закрите у зв`язку з відсутністю ознак насилля. Наказ про заборону був наближатися саме до квартири, а не до позивачки, був виданий згідно законодавства Польщі в бездоказовому процесі і ніяк не свідчить про реальне вчинення ним правопорушення. Судовий процес у Польщі був щодо виселення, де позивач ОСОБА_1 маніпулювала для досягнення негайного результату насильством, закінчився примиренням сторін (умовою). Він погодився на це лише для того, щоб ОСОБА_22 повернула дітей до Польщі (як вона обіцяла польському суду). Мотиви позивачки були на відібрання в нього частки квартири. Стосовно кримінального провадження в Україні та наклеп він повідомляє, що відкрите кримінальне провадження на підставі завідомо неправдивого повідомлення про злочин з боку позивачки ОСОБА_1 ст.383 КК України. Щодо наклепницьких звинувачень за ст.301, 301-1 КК України саме позивачка ОСОБА_1 та її адвокат займалися розповсюдженням матеріалів порнографічного характеру, які в заключному рішенні польський суд відхилив. Дії позивачки ОСОБА_1 її відмова у своєчасній госпіталізації дитини призвели до критичної госпіталізації дитини. За весь час перебування дитини в реанімації позивачка ОСОБА_1 жодного разу її не відвідувала. Стан дитини, спричинений недбалістю матері, був важким, що було призначено МРТ головного мозку. Були з боку позивачки ОСОБА_1 фізичні та сексуальні катування діти йому особисто скаржилися, що під час купання вона обливала гарячою водою та цілеспрямовано лила воду струменем душу у вуха, здійснювала удушення ОСОБА_23 , закриваючи йому рота і ніс. Хотіла удушити ОСОБА_24 коли йому було лише кілька місяців, бо його її сестра бо його її сестра, мати та батько асоціювали з ним і він був причиною їхнього не спілкування, а для позивачки ОСОБА_1 батьки були завжди важливіші ніж діти.. Позивачка ОСОБА_1 систематично демонструвала аморальну поведінку. Вона ходила по помешканню повністю оголеною в присутності дітей та його матері ОСОБА_13 . Більше того вона навчила малолітнього ОСОБА_23 знімати штани та крутити сідницями перед старшими людьми, що є формою розбещення. Діти не могли повідомити йому про небезпеку оскільки позивачка ОСОБА_1 викрала в нього номер телефону який діти знала на пам`ять. Він вважає, що була недбалість соціальних служб коли він надав факт удушення ОСОБА_23 зафіксованого на аудіозаписі до Баришівської служби у справах дітей отримав відповідь, що неможливо відчитати звукозапис. При запити робітників ОСОБА_23 про існуючий факт це було в присутності бабусі, що є неприпустимою маніпуляцією він сказав, шо такого насилля не було.(том-1 а.с.245-247)

24 січня 2025 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області було відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, за правилами загального позовного провадження.(том-1 а.с.69)

24 січня 2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Миколаєвої І.А. про витребування доказів, а саме висновок зі Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації у місті Києві.(том-1 а.с.70)

19 лютого 2025 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області було задоволено клопотання представника відповідача адвоката Шкурупій В.В. про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву. Строк відповідачу ОСОБА_2 для подання відзиву(зустрічного позову) продовжений на 3 місяці. (том-1 а.с.99-100)

15 травня 2025 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сініциної О.П. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.(том-1 а.с.120)

20 жовтня 2025 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області було закрите підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та призначене справи до судового розгляду по суті на 01 грудня 2025 року.( том-2 а.с.8)

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом дослідженні докази, а саме:

З боку сторони позивача було надано -

Копію паспортів позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 з яких слід, що вони є громадянами України.( том-1 а.с.21-31)

Копію засвідченого перекладу з польської мови витягу з свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Республіки Польща, Малопольске воєводство, місто Краків, батьками його є ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ( том-1 а.с.18-19)

Копію довідки №61317/19-536-1547 від 04 жовтня 2024 року про реєстрацію особи громадянином України з якої слід, що генеральний консул України в ОСОБА_27 підтверджує, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Краков Республіка Польща був зареєстрований громадянином України в Генеральному консульстві України в Кракові.(том-1 а.с.40)

Копію засвідченого перекладу з польської мови витягу з свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в Республіки Польща, Малопольске воєводство, місто Краків, батьками його є ОСОБА_25 та ОСОБА_28 .(а.с.16-17)

Копію довідки №61317/19-536-1546 від 04 жовтня 2024 року про реєстрацію особи громадянином України з якої слід, що генеральний консул України в ОСОБА_27 підтверджує, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Краков Республіка Польща була зареєстрована громадянкою України в Генеральному консульстві України в Кракові.(том-1 а.с.39)

Копію перекладу з польської мови медичної довідки з якої слід, що 22 серпня 2024 року ОСОБА_28 звернулась до медичного центру «Люкс Мед» у місті Кракові де в неї було встановлено діагноз: колоті рани, удари, стусани, скручування побиття або подряпини, завдані іншою особою. Інші та неуточнені травми кісточки та стопи. Пацієнтка стверджує, що в ніч з 19 на 20 серпня 2024 року її побив чоловік-схопив за плече кинув на землю, вона вдарилась потилицею об підлогу. Скаржиться на біль у потилиці. Крім того на біль у правій нозі при ходьбі. Повідомляє, що це другий інцидент раз, перший раз з такими тяжкими травмами. Загальний стан хороший. На лівому плечі спереду три поздовжні синці від тиску пальців, на тильній стороні 3 круглі синці. На правовому плечі на задньому плані вище ліктя синець діаметром близько 3 см. На лівій ніжній кінцівці спереду 5 круглих синців-за формою нагадують пальці руки. На правій нижній кінцівці спереду під коліном 2 синці-один розміром приблизно 3 см, інший приблизно 1 см. На тильній стороні правої стопи невеликий набряк. Подряпина, біль при русі стопи та ходьбі. Лікар ОСОБА_29 (том-1 а.с.20, 34-35)

Стосовно копій фотографій суд не може їх визнати належними та допустимими оскільки їх походження та кому вони належать невідомо.(том-1 а.с.58-65)

Копію перекладу з польської мови листа підтвердження зайнятості та заробітної плати ОСОБА_1 слід, що вона працевлаштована в компанії Shell на підставі трудового договору на визначений термін з 02 листопада 2017 року на посаду старшого бізнес аналітика. Працівник працює на умовах повної зайнятості. Річна базова заробітна плата згідно з відповідним трудовим договором становить 209940 злотих. (том-1 а.с.36-38)

Копію довідки за №9 від 28 жовтня 2024 року голови правління ОСББ «МЖК Горького 165» Березенко В.Г. слід, що ОСОБА_1 дійсно фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 зі своїми дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .(том-1 а.с.41)

Копію акту від 28 жовтня 2024 року про фактичне проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 зі своїми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (том-1 а.с. 51)

Копію довідки від 19 жовтня 2024 року керівника Дитячої академії «ВундерЧадо» ОСОБА_30 з якої слід, що ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Дитячій академії «ВундерЧадо» з початку 2024 навчального року.(том-1 а.с.42)

Копію довідки №503578 від 16 жовтня 2024 року лікаря наркологічного диспансерного відділення Київської міської наркологічної клінічної лікарні ОСОБА_32 та довідки від 17 жовтня 2024 року 061/32-3004 лікаря психіатра комунального не комерційного підприємства «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» лікаря психіатра ОСОБА_33 з якої слід, що під наглядом ОСОБА_1 не перебуває.(том-1 а.с.43-44)

Копію Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Обліку відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимості Міністерства внутрішніх справ України» з якої слід, що у ОСОБА_1 відсутня незнята чи непогашеної судимість.( том-1 а.с.45)

Копію перекладу з польської мови Витягу з поземельної книги станом на 25 вересня 2024 року слід, що у АДРЕСА_2 мається квартира 80 житлова площа 46.65 м.кв..(том-1 а.с.46-47,48)

Копію постанови про продовження строку проведення досудового розслідування від 19 травня 2025 року яка перекладенні з польської мови на українську слід, що прокурор районної прокуратури Краків-Пронднік Баяви Анджеліка Вика продовжила строк проведення досудового розслідування до 30 червня 2025 року.(том-1 а.с.228 зворотна сторона)

Копію постанови про продовження строку досудового розслідування від 22 липня 2025 року, яка перекладена з польської мови на українську слід, що прокурор районної прокуратури Краків-Пронднік Баяви Анджеліка Вика продовжила строк проведення досудового розслідування до 16 вересня 2025 року.(том-1 а.с.229)

Копію постанови від 15 травня 2025 року про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_25 , яка перекладена з польської мови на українську, слід, що старший сержант ОСОБА_34 пред`явила ОСОБА_25 обвинувачення за ст.157 Кримінального кодексу про те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Кракові штовхнув обома руками ОСОБА_35 , внаслідок чого потерпіла впала та вдарилася головою об підлогу, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на обох руках, обох гомілок, правій стопі з підшкірними крововиливами, а також забиття голови. Вказані ушкодження спричинили порушення функцій органів її тіла на строк, що травма не більше ніж 7 днів..(том-1 а.с.229 зворотна сторона.)

Копію повідомлення начальника слідчого відділення ВП №1 Броварського РУП ГУНП в Київської області старшого лейтенанта поліції Дмитра Шарикова про те, що згідно ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипки О.В. від 13 червня 2025 року відомості за зверненням ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 за ст. 126-1КК України.(том-1 а.с.233)

Копію засвідченого перекладу з польської мови щодо процедури «Блакитна картка» з якої слід, що ОСОБА_1 є особою яка зазнає насильство.(том-1 а.с.234)

Копію листа засвідченого перекладу з польської мови окружного суду у Кракові Х1 цивільно-сімейного відділу від 25 листопада 2025 року адресованого ОСОБА_25 за адресою місто Краків вулиця Кобєжинська 63/85 30-363 на підставі розпорядження судді керівника секретаріату, секретаря суду Агнєшка Козіол слід, що окружний суд у кракові Х1 цивільно-сімейний відділ, у справі зва позовом ОСОБА_2 проти ОСОБА_36 про примусове відібрання особи, яка підлягає батьківській опіки повідомляє, що розпорядження технічного характеру про надсилання заяви (не матеріалів справи) до Міністерства юстиції не підлягає врученню та не підлягає обґрунтуванню, а суд на території Польщі не може приймати рішення про видачу дітей у порядку Гаазької конвенції, якщо на дату подання заяви вони не перебували в Польщі.(том-2 а.с. 56 зворотня сторона)

З боку сторони відповідача були надані докази, а саме:

Копію завіреного перекладу із польської мови довідки директора комплексу шкільної і дошкільної освіти АДРЕСА_3 від 28 жовтня 2024 року слід, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_4 у 2024/25 навчальному році відвідує початкову школу. Довідка видана на прохання батька.(том-1а.с.134)

Копію завіреного перекладу із польської мови довідки виданої ОСОБА_37 про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідувала приватний дитячий садок Бомбельково до 11 жовтня 2024 року. АДРЕСА_5 .(том-1 а.с.135)

Копію завіреного перекладу із польської мови довідки виданої директором дитячого садка ОСОБА_38 про те, що вона засвідчує, що ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має місце в групі дітей 3 років у Кракові. Дівчинка може відвідувати дитячий сад протягом навчального року 2024/25 Батько дівчинки подав заяву для зарахування у вересні 2024 року відповідно до правил набору.(том-1 а.с.136)

Копію відповіді начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної Служби України Євгенія Власова адвокату Шкурпій Вікторії з якої слід, що 12 жовтня 2024 року в пункті пропуску Мостиська ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15годині 56 хвилин перетнули кордон як громадяни України в напрямку в`їзду в Україну.(том-1 а.с.137, 139)

Стосовно наданих скріншотів стороною відповідача том-1 на аркушу справи 140 суд не може їх визнати належними та допустимими доказами, оскільки їх походження невідомо, кому вони належать і що на них відображено суду не було доведено.

Копію акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 складеного головним спеціалістом ССДС Голосіївської РДА Андрух Наталією Ігорівною, головним спеціалістом ССДС Голосіївської РДА Дятловською Вікторією Вікторівною на підставі заяви ОСОБА_2 з метою обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 слід, що у дітей є все необхідне для проживання продукти харчування, є окрема спальня кімната, окремі спальні місця, багато іграшок .одяг по сезону та взуття в квартирі зроблений ремонт. Річард відвідує садок «ВундерЧадо»(приватний садок). За адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 - мати ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 бабуся ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_40 дід ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Засоби та можливості батьків, для виховання утримання та розвитку дітей заробітна плата бабусі та дідуся 27000,00 гривень, матері від 90000,00-100000,00 гривень.(том-1 а.с.142)

Копію Акту №37 обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , начальником служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради Павленко М.В. головним спеціалістом служби Ладан І.Г. на підставі заяви ОСОБА_2 від 26 лютого 2025 року, обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_6 було встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання дітей задовільні, для дітей створені комфортні умови для проживання та розвитку. За зазначеною адресою проживають ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_11 власник будинку не зареєстрована, ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_10 не зареєстрований проживає, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається в 8 класі Баришівського ліцею, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається в 4 класі Баришівського ліцею. Діти проживають з дідусем та бабусею за спільною домовленістю із батьками забезпечені необхідним одягом, взуттям, канцтоварами та приладами відповідно віку та потреб.(том-1 а.с.144)

Копію листа начальника служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради Павленко М.В. на запит адвоката Шкурупій В.В. з якого слід, що порушення прав дітей ОСОБА_41 та ОСОБА_42 під час перевірки за їх місцем проживання не виявлено. Під час спілкування з дітьми не було виявлено фактів жорстокого поводження або домашнього насильства з боку матері, про що ОСОБА_23 надав письмове пояснення. З батьками дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_10 була проведена бесіда щодо з`ясування обставин вказаних в заяві ОСОБА_2 .. Батьки надали письмові пояснення з яких вбачається, що діти за їх спільною згодою проживають з бабусею та дідусем. Батьки дітей на вихідні батьки зустрічаються з дітьми в повній міри беруть участь у вихованні, догляді та утриманні. Стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за вказаною адресою їх місце проживання не підтвердилось. З пояснень матері ОСОБА_1 вона з меншими дітьми проживає в м. Києві.(том-1 а.с.143)

Стосовно копії протоколів опитування адвокатом Шкурупій В.В. особи за її згодою від 14 травня 2025 року стосується ОСОБА_43 та 15 травня 2025 року стосується ОСОБА_44 , а також перекладені з польської мови на українську протоколи опитування свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_46 (том-1 а.с.146-147, а.с.169-170)

Суд приходить до висновку, що ці докази є недопустимими та неналежними, оскільки ці особи не були допитані у судовому засідання з використанням правил ст.230 ЦПК України. Сторона відповідача не наполягала на їх допиті у судовому засіданні. Суд позбавлений можливості попередити свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань та привести свідків до присяги. Сторони були позбавлені задавати питання стосовно відомим свідкам подіям.

Копію завіреного перекладу із польської мови листа від комісаріату поліції 111 у Кракові, номер реєстрації MKF-P11-628-9/25 від 08 січня 2025 року до районного суду для Кракова-Кроводжа у Кракові, цивільний відділ вулиця Пши Рондзе №7 31-547 Краків стосовно виклику за адресою Краків, Сєвна 305/81 було проінформовано , що 20 серпня 2024 року чоловік скандалить і застосовує насильство до заявниці. У будинку троє маленьких дітей, немає блакитної картки. На місці заявниця ОСОБА_28 заявила, що її чоловік ОСОБА_25 не дозволяє її заходити до кімнати дітей. Чоловіком було заявлено, що не було проблем з тим, щоб вона заходила до кімнати дітей, але має поводитися тихо тому, що вони сплять. Між сторонами були словесні суперечки без будь-якого психологічного чи фізичного насильства. Між заявницею та чоловіком у суперечці була рівновага сторін. Сторони були належним чином проінформовані та не бажають нічого повідомляти, діти доглянуті, без травм. Після виклику дільничний виїхав на місце події, де була ОСОБА_28 , жінка розповіла, що посварилась з чоловіком ОСОБА_47 бо дуже нервувала, була штовханина, але це одноразова ситуація і вони вже помирились У їхній родині немає насильства вони відвідують терапію, щоб відновити стосунки. Для родини розпочата процедура « ОСОБА_48 картка». (том-1 а.с.148-149)

Стосовно стенограм сварки ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 ( том-1 а.с.153-157,158-164)

Суд приходить до висновку, що вони не являються належними та допустимими доказами, походження їх стороною відповідача надано не було.

Відповідно ч.1, ч.2, ч.3, ч.4, ч.5 ст. 95 ЦПК України слід, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копію заяви позивача ОСОБА_1 , яка завірена Генеральним консулом України в Кракові Царук С.В. зареєстрованого в реєстрі за №305/сп/А про те, що вона ніколи не перебувала та наданий час не перебуває в зареєстрованому шлюбі. Також повідомила про відсутність перешкод для реєстрації шлюбу.(том-1 а.с.165)

Копію листа заступника міністра юстиції України з питань європейської інтеграції Людмили Сугак адресованого ОСОБА_2 з якого слід, що до міністерства надходив пакет документів, однак він не був перекладений українською мовою, що унеможливлювало було опрацювати, а перекладенні документи не були засвідчені перекладачами. Станом на 31 березня 2025 року оформлений належним чином пакет документів до Міністерства юстиції України не надходив.(том-1 а.с.184)

Стосовно заяви ОСОБА_44 , яка себе означила свідком, суд не може прийняти викладене як доказ, оскільки не одна із сторін не заявляла клопотання допитати її у якості свідка, де в судовому засіданні свідку було б роз`яснено право давати покази, попередити про кримінальну відповідальність та принести присягу суду до початку її допиту у якості свідка.(том-2 а.с.58-59)

Згідно з висновком служби у справах дітей та сім`ї «Про визначення місця проживання малолітніх дітей», Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 жовтня 2025 року вважає за доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 доцільне визначити разом з матір`ю ОСОБА_1 (том-2 а.с.3-6,11-18)

При прийнятті рішення служби у справах дітей та сім`ї було враховано наступне:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у шлюбі. Проживали однією сім`єю у період з 2017 року по 2024 рік у Республіці Польща в місті Кракові. Мають спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які народились у місті Кракові Республіка Польща та є громадянами України. ОСОБА_1 має двох старший дітей від попереднього шлюбу- ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У жовтні 2024 року ОСОБА_1 разом з дітьми повернулась для проживання в місто Київ. Після переїзду дітей з матір`ю в Україну ОСОБА_2 неодноразову звертався до служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації щодо незаконного, на його думку вивезення дітей з Польщі до України та неналежного на його думку виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно старших дітей від попереднього шлюбу. ОСОБА_41 та ОСОБА_42 та спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . У ході розгляду звернень була запрошена ОСОБА_1 , яка надала письмові пояснення, де заперечувала факти викладені у зверненні ОСОБА_2 .. Також ОСОБА_1 зазначила, що всі діти разом з нею потерпали від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , тому вона відвезла дітей в Україну. Крім того нею було повідомлено, що на разі вона працює віддалено, до Республіки Польща виїжджає раз на місяць на декілька днів для участі в судових засіданнях. На період її перебування за кордоном діти ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебувають під наглядом бабусі ОСОБА_51 .. Під час відвідування за адресою проживання дітей було встановлено, що умови їх проживання та розвитку створені. Також згідно запиту до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету до Баришівської селищної ради з метою з`ясування умов проживання старших дітей ОСОБА_1 - ОСОБА_42 та ОСОБА_41 було встановлено, що для них також були створені належні умови для проживання, навчання. Діти зустрічаються з матерію на вихідних вона бере участь у їх вихованні. Підстав для негайного відібрання всіх дітей встановлено не було. З проведених бесід з ОСОБА_1 стало відомо, що з ОСОБА_2 вона прожила 8 років останні 2 роки він вчиняв над нею фізичне та психологічне насильство, що проявлялось в постійних приниженнях та погрозах. ОСОБА_1 були надані документи, які вказують на розгляд справи у Республіці Польща про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства. Зі спостережень фахівців у матері ОСОБА_1 наявний батьківський потенціал для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Провідною фігурою для дітей емоційної підтримки у внутрішній картині світу постає матір. Образ батька також зберігається у їх свідомості проте виявляється з меншою інтенсивністю.

ОСОБА_2 проживає в Республіці Польща вважає, що ОСОБА_1 самовільно, незаконно перевезла дітей із країни їх постійного проживання в України і в її діях маються ознаки міжнародного викрадення дітей відповідно до ст.3 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року. Однак жодної інформації з органів державної влади щодо розпочатого провадження в рамках Конвенції до Служби не надходило. ОСОБА_2 було тричі запропоновано надати пояснення службі необхідних для повного та всебічного розгляду питання а саме довідку про доходи, акт обстеження житлово-комунальних умов проживання, документи що підтверджують перерахування коштів на утримання дітей, довідки про проходження наркологічного та психіатричного огляду.

Спір виник щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України слід, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства.»

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно до частини 1 та 2 статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» слід, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 141 СК України слід, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із вимогами ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» слід, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 14-річного віку.

За ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини. слід, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей»

Судом встановлено, що сторони протягом 8 років проживали разом, не укладаючи шлюб за цей час, в них народилось двоє дітей, які на час розгляду справи не досягли 10 років. Крім цього у позивачки мається ще двоє дітей від першого шлюбу. Позивачка довела до суду, що має офіційний дохід за рахунок якого вона утримує дітей. Відповідач свої доходи суду не показав, однак вимагає повернення дітей в Республіку Польща, де він проживає і вважає, що позивачка викрали дітей не повідомив його про їх переміщення до України. Судом встановлено, що під час проживання в Республіці Польща останніх 2- роки відношення між сторона погіршились з боку відповідача потерпала від домашнього насильства. За місцем проживання у Польщі проти відповідача відкрили справу стосовно факту домашнього насильства з цих підстав вона відвезла дітей в Україну рятуючись від дії відповідача. У зв`язку з такими подіями вона була вимушена працювати дистанційно знаходячись в Україні, виїжджала до Польщі для участі у судових засіданнях. Як було встановлено, діти забезпечені всім необхідним відвідують школу та дитячий садок. Стосовно вимог відповідача, який наполягає у своїх відзивах повернути дітей до Польщі зупинити провадження по справі суд відноситься критично. З таких підстав: діти є громадянами України як і позивачка та відповідач. Відповідачем не було доведено, підстав повернення їх до Польщі на його думку, його знаходження за кордоном і є підставою їх повернення де діти відвідували позашкільні заходи. Будь якого домашнього насильства він не вбачає, вважає що це вигадка позивачки і він не в чому не винний. Аналізуючи надані докази по справі суд вважає, що позивачкою не було порушено права на захист себе та дітей від домашнього насильства. Повернення в Україну разом з дітьми не поставив відповідача до відома не є порушенням. Повідомлення відповідача привело б до втрати можливості врятуватися від домашнього насильства як її так і дітей. Сам відповідач не ставить питання про визначення проживання дітей разом з ним, а наполягає тільки на повернення в країну де він проживає вказуючи на начебто нездатність позивачки утримувати дітей та їх виховувати.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 вересня 2025 року у справі № 718/1867/23 (провадження № 61-6227св25) слід, що відмова в поверненні дитини до країни постійного проживання за наявності ризику шкоди дитині Відмова у поверненні дитини до країни постійного проживання є правомірною, якщо доведено серйозний ризик фізичної чи психічної шкоди дитині. При вирішенні спору суд повинен врахувати ступінь адаптації дитини до нового середовища, наявність насильства в сім`ї, загрозу стабільності соціального життя при розлученні з матір`ю, сімейну ситуацію між батьками та забезпечити розумний баланс інтересів сторін у світлі найкращих інтересів дитини.

З наданих доказів слід, що позивачка не забороняє спілкування відповідача з батьком дітей та виконанню ним свої батьківських обов`язків. Відповідач для вирішення як він вважає проблеми розлучення його з дітьми до України не повернувся, допомоги на утримання своїх дітей не надає.

Визначення місця проживання дітей разом із матір`ю ні в якій мірі не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дітьми та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з ними, прояву турботи відносно них та участі у їх вихованні і розвитку.

З наведених підстав суд задовольняє заявлені позовні вимоги позивача.

Оскільки відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст.7,19,141,150,153,159,161 СК України, ст.ст.29, 31, 32 ЦК України, ст.ст.3,12,13,81,141,259,263-265,354,430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Миколаєвої Юлії Володимирівни до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної державної адміністрації в місті Києві про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса проживання АДРЕСА_7 ) 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов