РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товаиство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 вересня 2021р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 102412174 (далі - Кредитний договір) . Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п. 1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

16 липня 2024р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 16072024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимог Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копія Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024р. до Договору факторингу № 16072024 від 16:07.2024 , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22 825,00 грн., з яких: - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 16 875,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 950,00 грн. - заборгованість за комісією.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 16 липня 2024р. Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену кредитним договором № 102412174 в розмірі 22 825,00 грн., з яких: заборгованість перед ТОВ « ФК «ЄАПБ» - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 16 875,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 950,00 грн. - заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 03.12.2026 провадження у даній цивільній справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.12.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

За змістом поданого відзиву ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, оскільки не укладала договір з ТОВ «МІЛОАН» і не отримувала кредитних коштів. 3 доданого платіжного доручення встановлено, що платником ТОВ «Мілоан» грошові кошти перераховані на карту в банківській установі MASTERCARD - призначення платежу: кошти згідно договору 102412174, з викладеного неможливо встановити рахунок у банківській установі, на яку було перераховано нібито суму кредиту, при цьому рахунок не зазначений ні в одному з наданих позивачем додатків! Згідно із роздруківкою хронології процесу оформлення та розгляду заяви від 10.09.2021 року № 102412174: 10.09 2021 року о 11:29:53-11:30:02 відбулося заповнення заяви; 10.09.2021 року о 11:30:02-11:30:07 автоматична перевірка; 10.09 2021 року о 11:30:07-11:30:11, 11:30:11- 11:30:13 перевірка у БКІ; 10.09 2021 року о 11:30:11-11:30:11, 11:30:13-11:30:14 скоринг; 10.09.2021 року о 11:30:14- 11:30:24 підтвердження змін умов; 10.09.2021 року о 11:30:24-11:30:35 обробляється; 10.09.2021 року о 11:30:35-11:31:03 підписання договору; 10.09.2021 року о 11:31:03 оброблено. Загальний час 1 хвилина 10 секунд! 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» було укладено договір факторингу № 16072024 відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит. Вона звернулася до правоохоронних органів з метою внесення відомостей до ЄРДР по факту вчинення злочину шахрайськими діями та відсутності факту перерахування їй кредитних грошових коштів. ЇЇ персональні дані (копія паспорту громадянина України, ідентифікаційний номер, номер телефону) були використані ТОВ «Мілоан» для укладання кредитного договору від її імені, були використані шахраями. А грошові кошти за спірним договором були перераховані на реквізити банківської картки для неї невідомої особи, на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів. У банківській установі у неї ніколи не було відкритих банківських карток, відсутнє платіжне доручення. Крім того, суду не були надані виписки з рахунку позичальника, в зв`язку з чим суд на її думку позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з неї за кредитним договором. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, не є належним доказом наявності заборгованості. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог .

29.12.2026 позивачем подана відповідь на відзив, в якому позивач наполягає на задоволенні позову.

02.03.2026 року відповідачем подано до суду клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучено до матеріалів справи докази.

13.03.2026 до суду надійшли заперечення позивача проти поновлення строку на подання доказів та долучення доказів, в яких позивач просить позовні вимоги про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі .

У судове засідання позивач не з`явився, в заяві по суті спору зазначає про розгляд справи у відсутності представника позивача, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечувала та просила у позові відмовити, посилаючись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами позовні вимоги, вона електронний договір не укладала, грошові кошти не отримувала. Пояснила суду, що її телефон потрапив до рук шахраїв, заблоковано його лише наступного дня. Через місяць вона дізналася, що на її ім`я невідомими особами було оформлено багато кредитів, у зв`язку з чим зверталася до органів поліції. Її помилкою було те, що вона не наполягла на внесенні відомостей до ЄРДР, їй було надано лише письмову відповідь, а вона не будучи юридично обізнаною не оскаржила бездіяльність поліції. У подальшому було відкрито кримінальне провадження і встановлено, що грошові кошти, які ніби то перерахувалися їй як кредит, отримано іншою особою на прізвище ОСОБА_2 . Наполягає, що жодних кредитних договорів не укладала, кредитних коштів не отримала, а є потерпілою від шахрайства.

27.03.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та з урахуванням складності справи ухвалив відкласти ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення - 01.04.2026 року о 10:00 годині.

Заслухавши пояснення відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Момент укладення договору визначено у частині перші статті 638 ЦК України, у якій зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №575/476/16 (провадження №14-306цс18).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку про те, що цивільно-правовий договір можна вважати укладеним за наявності таких умов: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) суд зробив висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами".

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом установлено з доданих до позовної заяви копій письмових доказів, що 10.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником укладено в електронній формі Договір про споживчий кредит № 102412174, згідно з умовами кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 5000 грн зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом, та виконати інші у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. До вказаного Договору долучено: додаток № 1 - графік платежів за Договором про споживчий кредит 102412174 від 10.09.2021; додаток № 2 - Паспорт споживчого кредиту № 3977588; Анкету-заяву на кредит № 102412174 від 10.09.2021

Договором про споживчий кредит № 102412174 від 10.09.2021 (пункт 1.3.) передбачається, що кредит надається загальним строком на 15 днів з 10.09.2021.

Термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 25.09.2021 (пункт 1.4.). Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на Картковий рахунок (пункт 2.1 Договору).

Проценти за користування кредитом: 1875,00грн., які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.(п. 1.5.2. Договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору).

Крім того, пунктом 2.3 Договору передбачені умови пролонгації Договору на 3, 7, 15 днів за відповідною пропозицією позикодавця із обов`язковим вчиненням позичальником певних дій, у тому числі сплатою комісії за продовження кредиту та частки заборгованості по кредиту; волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту підтверджується здійсненням ним відповідного платежу.

Відповідно до п. 6.1. Договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS- повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Підписання договору зі сторони особи ОСОБА_1 здійснювалось з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого кредитодавцем смс-повідомленням на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку ТОВ «МІЛОАН» та розрахунку заборгованості позивача загальний розмір заборгованості за Договором № 102412174 від 10.09.2021, становить: 22 825,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 875,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 950,00 грн. - заборгованість за комісією.

16 липня 2024р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 16072024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимог Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копія Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024р. до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі

Відповідач ОСОБА_1 категорично заперечує укладення із ТОВ «МІЛОАН» Договору № 102412174 від 10.09.2021, зазначаючи, що цей договір не підписувала, кредитних коштів не отримувала, картковий рахунок № НОМЕР_2 їй не належить, мобільний телефон із № НОМЕР_1 було викрадено.

З досліджених доказів встановлено, що у довідці по заявці на кредит № 102412174 від 10.09.2021 реквізити платіжного засобу для надання коштів зазначено: НОМЕР_2

Окрім цього, перерахування ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів у розмірі 5000 грн. на рахунок банківської картки НОМЕР_2 , позивачем доводиться платіжним дорученням 32258628 від 10.09.2021 року

Однак, у копії зазначеного платіжного доручення, крім того, що воно не містить ані підпису уповноваженої особи, яка його склала та печатки установи про перерахування коштів, також не зазначений повний номер рахунку отримувача, що унеможливлює ідентифікацію отримувача перерахованих коштів.

В довідці по заяві на кредит № 102412174 від 10.09.2021 вказана ІР адреса, з якої подано заяву: 46.133.97.134 та яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Підгороднє, провайдер ПАТ «ВФ Україна», що підтверджується загальнодоступною інформацію з сайту 2ip.ua/ua.

Поряд з цим, згідно наданою відповідачем інформації, вбачається, що її ІР-адрес: НОМЕР_3 . 97.37.

Також судом встановлено, що у провадженні Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя перебувала також цивільна справа № 335/11437/25 за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» предметом якого було стягнення боргу за Договором № 3977588 від 10.09.2021 року.

Під час розгляду справи № 335/11437/25 за клопотанням представника позивача ухвалою від 08.12.2025 суд витребував у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30): Ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_2 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування на картку № НОМЕР_2 кредитних коштів у сумі 20000,00 грн., які 10.09.2021 були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки № НОМЕР_2 за періоді з 10.09.2021 по 10.10.2021;інформацію, чи відкривалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) банківська картка № НОМЕР_2 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_2 ;інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 10.09.2021 по 10.10.2021;інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) (а.с. 120-121).

На виконання цієї ухвали АТ «ТАСКОМБАНК» надав відповідь № 338/47.7.-БТ від 16.01.2025, згідно якої вбачається, що особою, якій було оформлено віртуальну банківську платіжну картку, повний номер якої НОМЕР_5 являється гр. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , закордонний паспорт НОМЕР_7 , виданий 1229, дата видачі - 23.04.2018, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_8 / НОМЕР_9 . На рахунок ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) НОМЕР_10 в гривнях, операції по якому можуть здійснюватися за допомогою картки НОМЕР_5 , 10.09.2021 о 12:00:49 здійснено безготівкове зарахування коштів в сумі 20000 грн., що підтверджується випискою по вищезазначеному рахунку за період з 10.09.2021 по 10.10.2021 (на 17 аркушах). Фінансовий номер телефону НОМЕР_11 за платіжною карткою НОМЕР_5 17.09.2021 о 22:07:28 змінено на НОМЕР_12 . В АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 12.01.2026 відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), відповідно, рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) не відкривались, картка НОМЕР_2 не видавалася, зазначений номер телефону НОМЕР_1 не належить жодному клієнту АТ «ТАСКОМБАНК» .

Зазначені докази були долучені відповідачем до матеріалів справи за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» і у судовому засіданні ухвалою суду від 27.03.2026 року поновлено строк на подання доказів та долучено їх до матеріалів справи.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що надана суду копія платіжного доручення 32258628 від 10.09.2021 року відповідно до якої 10.09.2021 відбувся переказ кредитних коштів від ТОВ «МІЛОАН» у сумі 5000 грн. згідно Договору № 102412174 за номером платіжної картки НОМЕР_2 не є належним та достатнім доказом на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів.

В той же час, наданою АТ «ТАСКОМБАНК» інформацією спростовано належність картки № НОМЕР_5 відповідачу ОСОБА_1 та відкриття на її ім`я будь-яких рахунків. Тому судом установлено, що кредитні кошти були перераховані на картку, яка не належить ОСОБА_1 , у той день, коли ОСОБА_1 був нібито підписаний Договір № 102412174 від 10.09.2021 шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Суд також враховує і ті обставини, що цього ж дня від імені ОСОБА_1 було підписано Договір № 3977588 від 10.09.2021 шляхом використання одноразового ідентифікатора, грошові кошти за яким, згідно долученої до матеріалів справи випискою наданою відповідачем після ознайомлення зі справою № 335/11437/25, перераховані на рахунок особи з прізвищем ОСОБА_3 .

Також, відповідно до листа АТ «ТАСКОМБАНК» № 49327/89.7.2.3. від 20.11.2025, за результатами перевірених даних станом на 19.11.2025, жодних відкритих договорів, зокрема і про відкриття поточного рахунку з платіжною карткою, оформлених у Банку ОСОБА_1 не зафіксовано).

Згідно із роздруківкою хронології процесу оформлення та розгляду заяви від 10.09.2021 року № 102412174: 10.09 2021 року о 11:29:53-11:30:02 відбулося заповнення заяви; 10.09.2021 року о 11:30:02-11:30:07 автоматична перевірка; 10.09 2021 року о 11:30:07-11:30:11, 11:30:11- 11:30:13 перевірка у БКІ; 10.09 2021 року о 11:30:11-11:30:11, 11:30:13-11:30:14 скоринг; 10.09.2021 року о 11:30:14- 11:30:24 підтвердження змін умов; 10.09.2021 року о 11:30:24-11:30:35 обробляється; 10.09.2021 року о 11:30:35-11:31:03 підписання договору; 10.09.2021 року о 11:31:03 оброблено. Загальний час 1 хвилина 10 секунд.

Крім цього, суд встановив, що відповідач за фактом оформлення кредитів на її ім`я зверталася до поліції із заявами про вчинення кримінального правопорушення від 03.11.2021 (ЄО 32757) та від 26.11.2021 (ЄО № 35171).

Також, ОСОБА_1 після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі № 335/11437/25 звернулася до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо неї, за фактом того, що замість неї невідомими особами 09.10.2021 було взято кредит у сумі 20000 грн. у ТОВ «МІЛОАН», при цьому зазначала, що у зазначеній довідці банку у неї ніколи не були відкриті рахунки, а ІР адреса каналу залучення їй не відомо.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000387 від 06.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 05.11.2025 звернулася до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме що 09.10.2021 невстановлена особа незаконно використала її конфіденційну інформацію (ЄО 31828 від 05.11.2025). Попередня кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 182 КК України (незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу) .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 не виявляла свою волю до вчинення спірного правочину, укладення договору № 102412174 від 10.09.2021 року відбувалося поза її волею, оскільки невідома особа невстановленим способом оформила позику з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан».

З наданих документів, вбачається, що при оформленні кредитів, особисті дані зазначені зловмисниками в заявах, не відповідають дійсності. Зокрема, з матеріалів справи, зокрема виписки по банківському рахунку, що за короткий період часу в різних фінансових установах від імені відповідача було укладено більше двох електронних кредитних договорів, грошові кошти ніби-то позика на ім`я ОСОБА_1 зараховувалися на рахунок іншої особи в установі банку, в якому відповідач рахунків не мала, що на думку суду, також підтверджує факт шахрайських дій з використанням особистих даних позивача.

Вищевказані обставини також підтверджують факт того, що договір 102412174 від 10.09.2021 року, був укладений не позивачем, а невідомими особами з використанням її персональних даних.

Суд вважає, що за вказаних обставин, заповнення онлайн-анкети на сайті miloan.ua 10.09.2021 нібито від імені відповідачки із зазначенням її персональних даних, а також отримання смс-повідомлення чи іншим чином одноразового ідентифікатору та введення його на даному на сайті нібито від імені відповідачки, не можна вважати належним способом ідентифікації фізичної особи.

Таким чином у сторони договору - позичальника було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору, даний договір не було підписано позичальником, тобто договір не містить усіх істотних умов, що вказує про неукладеність спірного договору.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі № 383/1354/18.

Відтак, ураховуючи, що ОСОБА_1 не укладала з ТОВ «Мілоан» договір про отримання грошових коштів, які були перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 в АТ «ТАСкомбанк» відсутні, з метою захисту своїх інтересів позивачка зверталася до правоохоронних органів щойно про це дізналася, отримавши письмове повідомлення про наявність боргу, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що при укладенні Договору для якого законом визначена обов`язкова письмова форма (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа), не було дотримано вимог ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію`та положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір та ідентифікації особи позичальника ,а також сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, такий договір є неукладеним.

Позивач у справі не надав суду належних доказів на підтвердження укладення спірного кредитного договору, вчиненого в електронній формі, саме між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , відсутні докази отримання позивачкою кредитних коштів та докази користування нею цими коштами, а відтак, суд дійшов висновку, що оспорений договір не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та не вважається укладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини

Відтак, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення самого електронного Договору № 102412174 ОСОБА_1 , та отримання нею грошових коштів на № картки: НОМЕР_2 , а не іншими особами у шахрайський спосіб, грошових коштів в сумі 5000 грн. як і, відповідно, обставини користування відповідачем кредитним коштами та обо`язок їх повернення.

Таким чином, на підставі вищевикладеного та враховуючи викладене ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами існування обставин, на які він покликається в обґрунтування заявлених позовних вимог до відповідача, тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 15, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законноїсили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення.

Повне рішення проголошено 01.04.2026 року.

Суддя: ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Ю.В. Апаллонова