Провадження № 2/344/2233/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю:секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Круць В.М. звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просить : визнати нерухоме майно, зокрема будинок ( вартістю 4 710 000 грн. ) та земельну ділянку ( вартістю 940 000 грн.), що по АДРЕСА_1 та земельну ділянку в с. Рибне , урочище «Росова дорога» ( вартістю 420 000 грн.) спільною сумісною власністю подружжя, поділивши таке по частки за кожним із подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.12. 2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р.

16.12.2025- відкрито загальне провадження у справі.

09.09.2026 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме доповнити існуючі позовні вимоги у даній справі вимогами наступного характеру: - визнати за ОСОБА_1 право власності на : земельної ділянки з кадастровим номером: :17:003:0128, площею 0, 2541 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 ; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати за ОСОБА_1 право власності на:земельної ділянки з кадастровим номером: :17:003:0127 площею 0, 2903 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 ; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку. Решту позовних вимог просив залишити без змін.

09.09.2026 судом прийнято збільшення позовні вимоги.

Судом постановлена на обговорення дотримання питання правил виключної підсудності.

У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Круць В.М. та відповідач відносно передачі справи за правилами виключної підсудності, поклалися на думку суду.

Вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку :

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст.19 ЦПК України).

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, за загальними правилами підсудності справ позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачено законом.

Частина перша статті 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів, спір між сторонами виник з приводу поділу спільного майна подружжя, зокрема:

-будинку ( вартістю 4 710 000 грн. ) та земельної ділянки ( вартістю 940 000 грн.), що по АДРЕСА_1 та земельну ділянку в с. Рибне , урочище «Росова дорога» ( вартістю 420 000 грн.) спільною сумісною власністю подружжя, поділивши таке по частки за кожним із подружжя, тобто загальною вартістю 6 070 000 грн.;

- земельної ділянки з кадастровим номером: :17:003:0128, площею 0, 2541 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 ; та земельної ділянки з кадастровим номером: :17:003:0127 площею 0, 2903 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 ; загальна вартістю яких 8 852 870 грн.

Так, слід взяти до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 провадження № 12-73гс20 висловила наступні правові позиції:

«7.15. Приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

7.16. Забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

7.22. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

7.23. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

7.24. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

7.25. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Відтак, як вище встановлено, що найвища вартість нерухомого майна, а саме земельних ділянок, що розташовані за адресою с. Яблуниця, уч. Довгий Грунь Яремчанської міської ради, тобто не знаходиться на території, що належить до підсудності Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

За наведених обставин, справу слід передати до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, за місцем знаходження нерухомого майна ( земельних ділянок) вартість яких є вищою.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 31ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України).

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п. 24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Повна ухвала складена 10.09.2024 з урахуванням, того що 7-8 вересня були вихідними днями, а 09 вересня 2024 року - головуюча перебувала у відпустці.

Керуючись ст.ст. 27,28,30,31 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, передати за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний тест ухвали 11.03.2026.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.