КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4464/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №752/17148/25

27 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києвавід 21 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Слободянюк А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій просила суд здійснити поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

???Визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на: ??

-квартиру АДРЕСА_2 , складається з 2 кімнат, жилою площею 44,70 кв.м., загальною площею 78,90 кв.м., право власності на яку набуте на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) 19.01.2009 року, серія НОМЕР_11. ??

-квартиру АДРЕСА_3 , складається з 3 кімнат, жилою площею 69,00 кв.м., загальною площею 110,30 кв.м., право власності на яку набуте на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) 19.01.2009 року, серія НОМЕР_12.

21 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем було подано до суду зустрічний позов в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: АТ «Банк «Кліринговий дім» про визначення частки у майні боржника.

У вказаному зустрічному позові приватний виконавець просив суд залучити до розгляду даної справи третю особу - Акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім".

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на земельнуділянкукадастровий номер :03:002:0595, площею 0,33 га., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на земельну ділянку, кадастровий номер :03:002:0596, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, площею 0,33 га. у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на земельну ділянку, кадастровий номер :03:002:0594, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, площею 0,33 га. у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на нежитлову будівлю з господарською будівлею (магазин), місцезнаходження: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 37508477, у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) автомобіль марки: LEXUS, модель ТЗ: ES 350, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ: 2007 VIN: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_3 , номерний знак: НОМЕР_4 , колір ТЗ: чорний у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на автомобіль марки : ПГМФ, модель ТЗ: 8904, категорія ТЗ: причіп, рік виробництва ТЗ: 2012 VIN: НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 , номерний знак: НОМЕР_7 , колір ТЗ: сірий у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на самохідне моторне прогулянкове судно моделі Yamarin 75BR Cross, заводський номер НОМЕР_8 , реєстраційний номер « НОМЕР_9 », що зареєстроване в Державному судновому реєстрі України РВА № 005 від 13.05.2019, під записом №479, у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, а саме: одноповерховий дерев`яний будинок котеджного типу разом з надбудовами, який побудований на земельній ділянці :03:002:115, у розмірі 1/2.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року повернуто приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Дмитру Анатолійовичу,поданий в інтересах ОСОБА_2 зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа АТ "Банк "Кліринговий Дім" про визначення частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншою особою.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просив суд ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року скасувати, зустрічний позов направити для вирішення питання про можливість прийняття та доцільність об`єднання в одне провадження зустрічного позову із первісним у межах справи № 752/17148/25.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 21.10.2025 року у справі № 752/17148/25 постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 60-61 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності... Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено, в тому числі, шлюбним договором.

Апелянт зауважує, що більшість майна ОСОБА_3 набуто ним під час перебування у шлюбі, укладеному 18.08.1990 року з громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є спільною сумісною власністю подружжя, тому вочевидь, предмети позову про поділ спільного майна подружжя (первісний позов) та визначення частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншою особою (зустрічний позов), є безпосередньо пов`язаними між собою та випливають із одних і тих самих правовідносин, всупереч висновкам суду першої інстанції вказаним в оскаржуваній ухвалі.

Зазначає, що у даному випадку зустрічний позов про визначення частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншою особою, подано саме як зустрічний позов у справі № 752/17148/25 предметом спору за первісним позовом якої є поділ спільного майна подружжя, виходячи з того, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і їх спільний розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч. 2 ст. 193 ЦПК України).

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не враховано позицію постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2025 року у справі № 367/252/24, а саме п.п. 62-65 зазначеної постанови, в яких зазначено, що в разі виникнення спору про право на майно, частку в якому потрібно визначити для боржника у виконавчому провадженні, чи про розмір часток співвласників, виконавець вправізвернутися до суду з такою вимогою у позовному провадженні.

Враховуючи дану позицію Великої Палати Верховного Суду, апелянт вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за його зустрічним позовом, поданим в інтересах ОСОБА_2 , безпосередньо пов`язані між собою.

Окрім того, просить враховувати, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

28 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткачук Юлії Віталіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просила суд апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року у справі № 752/17148/25 - залишити без змін.

Зазначає, що відповідно до вимог частини 2 статті 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним лише за умови, якщо: обидва позови взаємопов`язані; їх спільний розгляд є доцільним; або якщо задоволення зустрічного позову може повністю чи частково виключити задоволення первісного позову. У даній справі ці умови відсутні.

Вважає, що зустрічний позов приватного виконавця спрямований на: визначення частки ОСОБА_2 у значно ширшому переліку майна (земельні ділянки, нежитлова будівля, автомобілі, судно, самочинне будівництво, тощо), з метою можливого звернення стягнення в межах виконавчого провадження. Натомість, предметом первісного позову є поділ майна подружжя - двох конкретних квартир із застосуванням норм Сімейного права. Отже, позови не виникають з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову жодним чином не виключає задоволення первісного та спільний розгляд справ ускладнює та затягує вирішення спору.

Вказує на те, що приватний виконавець звернувся із зустрічним позовом в інтересах боржника ОСОБА_2 , що є принципово неправомірним.

Звертає увагу суду на те, що 10 вересня 2025 року Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 367/252/24, провадження № 14-21цс25, чітко зазначила: у разі наявності спору про право на майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами, позов про визначення частки боржника пред`являється виконавцем виключно в інтересах стягувача, а не боржника (пункт 91 Постанови). Крім того, Велика Палата наголосила, що: за захистом своїх прав має звертатися особа, чиї права порушені, - кредитор (стягувач) у виконавчому провадженні (пункт 92 Постанови).

Таким чином, пред`явлення виконавцем позову в інтересах боржника прямо суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду та тягне за собою: повернення позовної заяви (п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України), або залишення її без розгляду (п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

06 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення від третьої особи за зустрічним позовом АТ «Банк «Кліринговий дім», в якому банк вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає зміні не лише в мотивувальній, а й у резолютивній частині, оскільки викладене в ній роз`яснення суду про те, що «із заявленими позовними вимогами приватний виконавець може звернутися до суду для самостійного розгляду», суперечить нормам процесуального права та усталеній практиці Великої Палати Верховного Суду.

Зазначає, що не погоджується із висновками суду першої інстанції. Вважає, що обидва позови стосуються одного й того самого майна (квартир, за адресою: АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 ); ґрунтуються на одних і тих самих нормах матеріального права (зокрема, нормах Сімейного та Цивільного кодексів України); випливають з єдиних сімейно-майнових правовідносин.

Посилається на те, що задоволення зустрічного позову про визначення частки боржника може повністю або частково виключити задоволення первісного позову, оскільки встановлення частки боржника у спільному майні безпосередньо впливає на можливість та обсяг поділу такого майна між подружжям. Так само й задоволення первісного позову про поділ майна подружжя прямо впливає на вирішення питання щодо частки боржника, на яку може бути звернено стягнення.

Таким чином, між первісним і зустрічним позовами наявний очевидний матеріально-правовий та процесуальний зв`язок, а їх спільний розгляд відповідає вимогам частини другої статті 193 ЦПК та принципу процесуальної економії.

Зазначає, що правова позиція щодо права виконавця звертатися до суду з вимогою про визначення частки боржника у спільному майні є чітко сформованою Великою Палатою Верховного Суду. Так, у пункті 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 2-24/494-2009 зазначено, що виконавець вправі звернутися до суду з вимогою про визначення частки майна боржника незалежно від наявності чи відсутності спору про право, а у разі наявності такого спору - в порядку позовного провадження. У пункті 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 2-591/11 уточнено, що за наявності спору щодо визначення частки боржника звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви, незалежно від її назви, оскільки спрямоване на вирішення матеріального спору.

Банк звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що повернення зустрічного позову Приватного виконавця за обставин цієї справи могло бути правомірним виключно з підстави подання такого позову в інтересах неналежної особи - боржника, а не з мотивів, наведених судом першої інстанції. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 161-162 постанови від 10.09.2025 року у справі № 367/252/24, виконавець вправі звертатися до суду з позовами про визначення частки боржника у спільному майні саме в інтересах стягувача, тоді як пред`явлення такого позову в інтересах боржника має процесуальним наслідком або повернення позовної заяви, або залишення її без розгляду. За змістом зазначеної правової позиції, у разі подання виконавцем позову в інтересах боржника, суд першої інстанції мав застосувати пункт 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України, як імперативну норму, що визначає правові наслідки подання позову неналежною особою або в інтересах неналежної особи.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не послався на пункт 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України та фактично не застосував її, натомість обґрунтував повернення зустрічного позову помилковими висновками про відсутність взаємопов`язаності первісного та зустрічного позовів і нібито наявний конфлікт інтересів між виконавцем та боржником.

Таким чином, суд першої інстанції, на думку третьої особи, формально повернувши зустрічний позов, застосував неправильні норми процесуального права та не врахував обов`язкові для застосування правові висновки Великої Палати Верховного Суду, чим допустив істотне порушення вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд даної справи здійснюється апеляційним судом без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмові пояснення третьої особи, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якому просила суд, здійснити поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

???Визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на: ??

квартиру АДРЕСА_2 , складається з 2 кімнат, жилою площею 44,70 кв.м., загальною площею 78,90 кв.м., право власності на якунабуте на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) 19.01.2009 року Серія НОМЕР_11; ??

квартиру АДРЕСА_3 , складається з 3 кімнат, жилою площею 69,00 кв.м., загальною площею 110,30 кв.м., власності на якунабуте на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) 19.01.2009 року, серія НОМЕР_13.

21 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем було подано зустрічний позов в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: АТ «Банк «Кліринговий дім» про визначення частки у майні боржника.

В обгрунтування зустрічного позову приватний виконавець зазначав, що на виконанні у нього перебуває виконавче провадження № НОМЕР_14 від 25.03.2025 року (постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2025року № НОМЕР_14) з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/12014/24 від 25.03.2025 року, який виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 року, справа № 910/12014/24. Згідно резолютивної частини рішення суду вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) на користь Акціонерного товариства "БАНК "Кліринговий дім" (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 5-А; ) прострочену заборгованість за основним боргом за кредитом - 99 999 371,35 грн, заборгованість за простроченими процентами 4 914 903,33 грн та судовий збір в розмірі 1 059 800,00 грн. Зазначав, що ним здійснено всі можливі та необхідні дії, пов`язані з виконанням рішення суду, проте стягнутих коштів для виконання рішення суду недостатньо, також виконання рішення суду унеможливлюється внаслідок ігнорування відповідачами законних вимог приватного виконавця, а також те, що більшість майна відповідача- ОСОБА_2 набуто ним під час перебування у шлюбі, укладеному 18.08.1990 року з громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, було подане до Господарського суду м. Києва подання про визначення частки майна ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_1 . Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.08.2025 року винесеною по справі № 910/12014/24, приватному виконавцеві виконавчого округу міста Києва було відмовлено в визначенні частки майна ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_1 , мотивуючи свою відмову, суд посилавуся на те, що даний спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо ці позови взаємопов`язані та їх спільний розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може повністю або частково виключити задоволення первісного.

Керуючись зазначеним правом, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович подав в інтересах боржника ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім", про визначення частки майна ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_1 . Просив суд залучити до розгляду даної справи третю особу - Акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім".

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) ділянку, кадастровий номер на земельну :03:002:0595, площею 0,33 га., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на земельну ділянку, кадастровий номер :03:002:0596, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, площею 0,33 га. у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на земельну ділянку, кадастровий номер :03:002:0594, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, площею 0,33 га. у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на нежитлову будівлю з господарською будівлею (магазин), місцезнаходження: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 37508477, у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) автомобіль марки: LEXUS, модель ТЗ: ES 350, категорія ТЗ: легковий, рік виробництва ТЗ: 2007 VIN: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_3 , номерний знак: НОМЕР_4 , колір ТЗ: чорний у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на автомобіль марки : ПГМФ, модель ТЗ: 8904, категорія ТЗ: причіп, рік виробництва ТЗ: 2012 VIN: НОМЕР_5 , номер шасі: НОМЕР_6 , номерний знак: НОМЕР_7 , колір ТЗ: сірий у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на самохідне моторне прогулянкове судно моделі Yamarin 75BR Cross, заводський номер НОМЕР_8 , реєстраційний номер « НОМЕР_9 », що зареєстроване в Державному судновому реєстрі України РВА № 005 від 13.05.2019, під записом №479, у розмірі 1/2.

Визначити частку майна ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, а саме: одноповерховий дерев`яний будинок котеджного типу разом з надбудовами, який побудований на земельній ділянці :03:002:115, у розмірі 1/2.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року повернуто приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Дмитру Анатолійовичу, поданий в інтересах ОСОБА_2 , зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа АТ "Банк "Кліринговий Дім", про визначення частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншою особою.

Повертаючи зустрічну позовну заяву приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Дмитру Анатолійовичу, подану ним в інтересах боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався тим,що зустрічні позовні вимоги не є взаємопов`язаними з вимогами за первісним позовом, такі позови випливають з різних правовідносин, тому їх спільний розгляд є неможливим.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

Згідно з практикою ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання завдання шкоди одній із сторін.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом.

Насамперед, потрібно зазначити, що приватний виконавець, хоча і є суб`єктом незалежної професійної діяльності, проте уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Тому на приватного виконавця, так само як і на державного виконавця, поширюються приписи частини другої статті 19 Конституції України, які передбачають обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб (чи прирівняних до них осіб) діяти відповідно до належних їм повноважень, які зазвичай визначаються законом.

Повноваження виконавця на вчинення виконавчих дій наведені у статті 18 Закону № 1404-VIII через визначення переліку прав і обов`язків виконавця.

Зокрема, у частині першій статті 18 Закону № 1404-VIII зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У частині третій зазначеної статті визначені права виконавця у виконавчому провадженні, де в пункті 22 вказано, що виконавець може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

У частині шостій статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено алгоритм дій виконавця у разі виникнення потреби у зверненні стягнення на майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами, у якій зазначено, що в разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Залежно від предмета судового розгляду, суд у виконавчому провадженні виконує дві основні функції: забезпечувальну і контрольну.

Контрольна функція суду є очевидною та полягає в перевірці судом рішень, дій чи бездіяльності виконавця на предмет дотримання ним вимог закону під час здійснення виконавчого провадження.

Водночас, реалізація забезпечувальної функції відбувається через попереднє санкціонування судом найбільш важливих процесуальних виконавчих дій, вчинення яких потребує встановлення додаткових гарантій дотримання прав учасників виконавчого провадження, які й забезпечуються судом.

Забезпечувальна функція суду у виконавчому провадженні знайшла свій прояв, зокрема, у статті 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішує суд за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Отже, як у Законі № 1404-VIII, так і в ЦПК України законодавець надав виконавцю право ініціювати питання визначення частки боржника в спільному з іншими особами майні.

У наведених нормах права також визначена форма звернення виконавця до суду - подання, яка пов`язується насамперед з тим, що виконавець апелює до суду з метою забезпечення виконання судового рішення у вже вирішеному судом спорі.

Водночас, не виключаються випадки, коли під час розгляду судом подання виконавця щодо визначення частки боржника в спільному майні між співвласниками такого майна або іншими заінтересованими особами виникає спір про право на це майно.

Під час вирішення подання виконавця суд досліджує документи, які підтверджують право власності боржника та інших осіб на майно, яким вони володіють спільно, що презюмується на підставі закону, і визначає частки співвласників у праві власності на таке майно. Водночас, суд не вирішує питання про виділ частки боржника чи про поділ майна, що є спільною власністю. А тому, в разі виникнення спору про право на майно, частку в якому потрібно визначити для боржника у виконавчому провадженні, чи про розмір часток співвласників, виконавець вправі звернутися до суду з такою вимогою у позовному провадженні.

У разі наявності спору щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди по сутті має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору, і така заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI ЦПК України.

Водночас, за змістом пункту 1 частини першої статті 10 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» до заходів примусового виконання рішень належить звернення стягнення на майно боржника, у тому числі якщо воно перебуває в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 9 цього Закону, виконавець у разі отримання повідомлення про вчинення боржником дій щодо майна, яке перебуває у виконавчому провадженні, зобов`язаний ухвалити рішення про накладення арешту на таке майно або кошти. А частина четверта статті 9 встановлює, що правочини боржника, які призвели до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, можуть бути визнані недійсними судом за позовом виконавця, у провадженні якого перебуває відповідна справа.

Відтак, стаття 9 Закону № 1404-VIII визначає алгоритм дій виконавця, а не сторін виконавчого провадження, і надає йому право звертатися до суду з позовом у разі необхідності захисту інтересів стягувача та забезпечення виконання судового рішення. Таке звернення може мати місце лише в порядку позовного провадження, оскільки чинним процесуальним законодавством інший механізм вирішення спорів щодо дійсності правочинів чи визначення частки у спільному майні не передбачений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 367/252/24 зазначено, що у разі наявності спору про право на майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами, позов про визначення частки боржника у такому майні також пред`являється виконавцем в інтересах стягувача у виконавчому провадженні, оскільки як вимоги, спрямовані на повернення майна у власність боржника (спільну власність боржника та інших осіб), так і вимоги щодо визначення частки боржника у такому майні мають на меті забезпечення повного та своєчасного виконання судового рішення у спосіб звернення стягнення на майно боржника, що відповідає майновим інтересам стягувача (пункт 91); виконавець має право звернутися до суду з позовом про визначення частки боржника в спільному майні та про оспорення укладеного боржником правочину, наслідком якого є неможливість виконання судового рішення, проте такий позов може бути пред`явлений винятково в інтересах стягувача у виконавчому провадженні (пункт 118); пред`явлення виконавцем позову в інтересах боржника має наслідком або повернення позовної заяви заявникові на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України, або (якщо провадження вже відкрите) залишення її без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 цього Кодексу (пункт 162).

У справі, яка переглядається, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в рамках відкритого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя приватним виконавцем Гненним Дмитром Анатолійовичем подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа АТ "Банк "Кліринговий Дім" про визначення частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншою особою.

Водночас, позов виконавець пред`явив в інтересах боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_14 від 25.03.2025 року з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/12014/24 від 25.03.2025 року, щовиданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2025 року - ОСОБА_2 .

Пред`явлення виконавцем позову в інтересах боржника є процесуально неприпустимим, оскільки між виконавцем і боржником відсутня єдність прав та інтересів. Така ситуація породжує конфлікт конкуруючих інтересів, який унеможливлює виконання судом завдання цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого й ефективного захисту прав сторін.

З огляду на зазначене, у справі, яка переглядається, пред`явлення виконавцем позову в інтересах боржника має наслідком повернення позовної заяви заявникові на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Вирішуючи питання прийняття зустрічного позову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, поданого в інтересах боржника ОСОБА_2 , про визначення частки у майні боржника, суд першої інстанції в цілому дійшов правильного висновку про повернення зустрічного позову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, проте помилково виходив з інших мотивів в частині підстав для повернення зустрічного позову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем.

Судом першої інстанції не враховано, що у разі наявності спору про право на майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами, позов про визначення частки боржника у такому майні також пред`являється виконавцем в інтересах стягувача у виконавчому провадженні, тоді як пред`явлення виконавцем позову в інтересах боржника має наслідком або повернення позовної заяви заявникові на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України, або (якщо провадження вже відкрите) залишення її без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 цього Кодексу.

Наведене відповідає висновкам, зробленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 367/252/24.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, не змінюють суть ухваленого у справі судового рішення від 21 жовтня 2025 року про повернення зустрічного позову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича.

Разом з тим, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги на ухвалу суду від від 21 жовтня2025 року, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовичана ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції на підставі частини 4 статті 376 ЦПК України змінити в частині підстав повернення зустрічної позовної заяви приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, виклавши мотивувальнучастину оскаржуваного судового рішенняв редакції цієї постанови.

Оскільки судове рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття оскаржуваного рішення, то відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, не відшкодовуються та покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 263, 367, 374, 376, 381, 382, 443 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину судового рішення в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: