У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 184/1883/25

Номер провадження 2-о/184/22/26

31 березня 2026 року

м. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваленка В.О.,

присяжних Мотрончука А.П., Сухини Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Руденко М.М.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Хомік Є.М.,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Шаврова Н.М.,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Покровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оголошення особи померлою,-

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернулася до суду із заявою в якій просить оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку по захисту держави України під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті в районі населеного пункту Курдюмівка Донецької області та вірогідну дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 , старший механік-водій розвідувального відділення радіорозвідки розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, зник безвісти 29 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання з розвідки поблизу населеного пункту Курдюмівка Донецької області в ході бойового зіткнення з ворогом. Дружина, заявниця по справі, про факт зникнення безвісти чоловіка повідомлення Сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.01.2023 року за № 46. На підставі заяви ОСОБА_1 від 04.01.2023, відділенням поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0000010 від 04.01.2023, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 115 КК України. Військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовців, результати якого затверджено 28.02.2023. Розслідуванням встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 в групі інших військовослужбовців виконував бойове завдання згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №3087 від 19.12.2022 під час бойового завдання, внаслідок бойового бойового зіткнення з противником, група військовослужбовців (серед яких і ОСОБА_4 ) зникли безвісти, на зв`язок не виходили, місце знаходження невідоме, серед евакуйованих поранених та загиблих їх не було. Зникнення безвісти не пов`язані з вчиненням кримінального чи адміністративними правопорушення. Заявниця наразі позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа представник Міністерства оборони України Матвєєнко Г.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмові пояснення та просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що передумовами для оголошення особи померлою зв`язку з воєнними діями є закінчення воєнних дій. Підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Такий правовий висновок у своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 виклала Велика Палата Верховного Суду, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для врахування при вирішенні цієї справи. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (втратив чинність 20.03.2025). 28 лютого 2025 року наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який є чинним на дату подачі пояснень по справі. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Отже потрібно визначити часові характеристики ведення бойових дій в районі зникнення безвісти військовослужбовця та врахувати їх при вирішенні справи. Тому, представник Міністерства оборони України просить врахувати дані пояснення при вирішенні справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Заінтересована особа - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію ОСОБА_2 та просила залишити заяву без розгляду, надала письмові пояснення, відповідно до яких просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її вимог про оголошення ОСОБА_4 померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку по захисту держави України за необґрунтованістю заявлених вимог. Вказала, що докази, на які посилається заявник не є достатніми та переконливими для підтвердження викладених нею обставин та задоволення заяви. Строки, які визначені в статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Встановлений ст. 46 ЦК України строк, який обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Відповідно до цього Переліку, активні бойові дії у населеного пункту Курдюмівка Торецької громади Бахмутського району Донецької області в районі якого під час виконання бойового завдання не повернувся з бойового завдання ОСОБА_4 почалися 24.02.2022 року та тривають по день розгляду справи та дана територія віднесена до тимчасово окупованих територій російською федерацією. Станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_4 бойові дії не припинилися, дана територія окупована російською федерацією ОСОБА_1 звернулася до суду 01.08.2025 року , тобто до спливу строку встановленого в ст. 46 ЦК України, а саме до спливу двох років від дня закінчення воєнних дій у населеного пункту Курдюмівка Донецької області , в районі якого під час виконання бойового завдання не повернувся з бойового завдання ОСОБА_4 . Наявні у справі докази беззаперечно не свідчать про те, що ОСОБА_4 дійсно загинув під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони України, при обставинах , на які посилається заявниця.

Заінтересована особа представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Шаврова Н.М. в судовому засіданні заявила клопотання про залишення заяви без розгляду, посилаючись на те, що відповідно до заявленої вимоги ОСОБА_1 зазначає, що оголошення ОСОБА_4 їй необхідно для реєстрації його смерті, оформлення соціальних гарантій, передбачених для сімей військовослужбовців, а саме для отримання виплат передбачених законодавством, а також дотримання спадкових прав та особистих немайнових прав, а саме таким чином визнання її вдовою (дружиною загиблого) чоловіка. Для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження у справі, так і в процесі розгляду справи. Зі всього викладеного вище випливає, що ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту заявниця зазначає, що оголошення померлим ОСОБА_4 , необхідне для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань з захисту Батьківщини. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється у порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової допомоги, передбаченої Постановою № 168, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 Постанови № 168, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. У разі коли військовослужбовець зник безвісти за особливих обставин, або його в судовому порядку було визнано безвісно відсутнім та у подальшому рішенням суду оголошено померлим, право на ОГД у членів сім`ї виникає з дати набрання законної сили рішення суду про оголошення військовослужбовця померлим (абзац 10 п. 2 Постанови № 168). ОСОБА_2 заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 щодо оголошення померлим (загиблим) її чоловіка ОСОБА_4 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання військового обов`язку по захисту держави України 29 грудня 2022 року. Таким чином має місце конфлікт інтересів заявника та ОСОБА_2 , матері ОСОБА_4 , як заінтересованої особи у справі. Оскільки критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження щодо встановлення певного факту є заперечення заінтересованих осіб , суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження. Задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення ОСОБА_4 , померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Також вважає доцільним звернути увагу суду на постанову Великої Палати Верховного Суду, яка в постанові 11 грудня 2024 року по справі справа № 755/11021/22 зазначила: 97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позицію свого представника та просила залишити заяву без розгляду, оскільки наявний спір по право.

У судовому засіданні представник заявника щодо питання про наявність за таких обставин спору про право, вважала, що такий спір відсутній.

Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Відповідно до ч. 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права (такі висновки вказані, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2024 року у справі № 296/2568/23).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи. У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, із змісту заяви слідує, що метою звернення заявниці із заявою про оголошення померлим військовослужбовця ОСОБА_4 є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, оформлення спадщини та одноразової грошової допомоги.

При цьому, заінтересована особа у справі, які є матір`ю ОСОБА_4 та заінтересована особа ОСОБА_3 , оспорюють таке право, вказуючи на те, що докази, на які посилається заявник не є достатніми та переконливими для підтвердження викладених нею обставин та задоволення заяви.

Отже, між заявницею та заінтересованими особами наявний спір про право, що стосується, зокрема, подальшого питання спадкування майна ОСОБА_4 , отримання інших виплат, передбачених чинним законодавством, у разі встановлення судом зазначеного факту.

Відповідно до ч. 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на зазначене, оскільки у цій справі існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження, заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає залишенню без розгляду на підставі положень ч. 4 статті 315 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 19, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Покровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оголошення особи померлою - без розгляду.

Роз`яснити заявниці право на звернення до суду в порядку загального позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 31.03.2026.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя В.О. Коваленко

Присяжні А.П. Мотрончук

Р.В. Сухина