Справа № 712/9260/25
Провадження № 2др/712/19/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого /судді Троян Т.Є.
за участі секретаря Чумак Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєвої Галини Григорівни про винесення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу,
28 січня 2026 року у зазначеній вище справі постановлено рішення, яким позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ніколаєва Галина Григорівна, до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси, про визначення місця проживання дитини задоволено.
В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 .
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2026 року заяву прийнято до провадження, розгляд заяви вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
23.02.2026 року представник відповідача адвокат Колотило Л.М. подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просила розмір заявлених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу зменшити до 0,00 грн. Зазначила, що договір про надання правничої допомоги № 27-06 та Додаткова угода до договору про надання правової допомоги № 1 були укладені ще 27.06.2025 року. Разом з тим, представник позивача адвокат Ніколаєва Г.Г., подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, не просить суд поновити строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат в суді першої інстанції. При цьому, в розпорядженні представника позивача дані докази були наявні ще до закінчення судових дебатів по справі, які відбулися 28.01.2026 року. Крім того, згідно розділу 3 Договору про надання правничої допомоги № 27-06 від 27.06.2025, оплата послуг здійснюється протягом 2 днів з моменту укладення цього договору. Проте, до заяви не долучено жодного підтверджуючого документа понесення витрат на оплату послуг адвоката. Також вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не являється співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, який є завищеним, а розрахунок витрат є сумнівним, який не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також не відповідає критерію обґрунтованості їх розміру. Зауважила, що спір виник не з вини відповідача. Як видно з матеріалів справи, відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання дітей з позивачкою. Заперечував лише стосовно того, що між сторонами відсутній спір. Тобто, відповідач не вчиняв дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набув статусу відповідача в силу норм Цивільного Кодексу України щодо визначення місця проживання дітей.
Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За таких обставин, суд не вважає потрібним викликати сторони в судове засідання для вирішення цієї заяви.
Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи судом встановлено наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).
Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Ніколаєва Галина Григорівна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої допомоги, Договір про надання правничої допомоги № 27-06 від 27.06.2025 року.
Представник відповідача вказує як на підставу відмову у стягненні вказаних витрат те, що зазначені документи існували на момент розгляду справи та не були подані стороною до закінчення судових дебатів, при цьому поважних причин їх неподання під час розгляду справи заявником не наведено.
Разом з тим, неподання вказаних документів до закінчення судових дебатів та відсутність доказів фактичної оплати правничої допомоги (квитанції, платіжного доручення тощо) самі по собі не є безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, якщо з поданих доказів убачається обов`язок клієнта оплатити такі послуги та фактичне їх надання.
В даному випадку, суд зобов`язаний перевірити реальність та співмірність заявлених витрат із урахуванням складності справи, обсягу наданих послуг та часу, необхідного для їх виконання.
Дана справа не відноситься до категорії складних, стосувалась визначення місця проживання дітей, при цьому відповідач вказував на відсутність спору, оскільки діти проживають з матір`ю і це ніким не оспорюється. Справа не потребувала проведення експертиз чи дослідження значного обсягу доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Приймаючи до уваги зазначене вище, з врахуванням розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а отже підлягає зменшенню до розумного розміру, а саме до 6000,00 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 .
Беручи до уваги вищевказане, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ніколаєва Галина Григорівна, до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси, про визначення місця проживання дитини.
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Повний текст рішення складений 31.03.2026.

Суддя Т.Є.Троян