Справа №274/1874/26
Провадження №2/0274/1941/26
Ухвала

про повернення позовної заяви

31.03.2026 року Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

13.03.2026 до суду надійшла позовна заява АТ "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001 від 27.10.2023, за кредитним договором №901 від 11.03.2024, за кредитним договором №82 від 31.07.2024 у загальному розмірі 265631,85 грн.

Заява подана через підсистему «Електронний суд» 13.03.2026 року та підписана представником АТ «Перший український міжнародний банк» Анохіною О.О.

Позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом першим ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

На підтвердження повноважень представника АТ «Перший український міжнародний банк» Анохіної О.О. до позовної заяви додано: сформовану в системі «Електронний суд» копію довіреності від 11.09.2025 року в порядку передоручення, якою Черненко С.П. на підставі витягу з ЄДР від 11.09.2025 року щодо АТ «Перший Український Міжнародний Банк» уповноважує Анохіну О.О. представляти інтереси АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судах України; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Перший Український Міжнародний Банк», сформований в системі «Електронний суд», в якому зазначено керівником АТ Перший український міжнародний банк» Черненка С. П.; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи АТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 06.102023 року; довіреність від 07.04.2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк», в особі заступника голови правління-фінансового директора Школяренка К. О., якою уповноважено начальника відділу після судової роботи Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів банку Донцову Є.О. на представництво інтересів заявника (позивача).

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи у цивільному судочинстві можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року в справі № 910/16580/23 конкретизувала власний висновок, викладений в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20, дійшовши висновку про те, що крім керівника і члена виконавчого органу, особами, через яких можливе самопредставництво, можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо того, чи відноситься даний спір до малозначних, по яким представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу суд виходить з наступного.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 становить 96840, 00 грн.

З поданої АТ "Перший український міжнародний банк" позовної заяви вбачається, що ціна позову у даній справі становить 265631,85 грн.

Таким чином, справа не є малозначною у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, оскільки ціна позову перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справу також неможливо віднести до малозначних за п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, оскільки зазначений пункт не містить імперативної норми, а наділяє суд дискреційними повноваженнями на віднесення справи до категорії незначної складності та, як наслідок, визнання справи малозначною. Чинне процесуальне законодавство не містить переліку підстав, за наявності яких суд може визначити справу малозначною, а визначає, що справа незначної складності може бути визнана судом малозначною, проте прийняття такого рішення не обов`язок, а право суду. Питання щодо віднесення справи до категорії малозначних справ вирішується судом при відкритті провадження у справі.

Справа також не відноситься до категорії справ, визначених п. 3,4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

За викладених обставин справа не відноситься до малозначних.

Таким чином, представником у суді у даній цивільній справі не може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу, а може бути керівник, член виконавчого органу, інша особа, уповноважену діяти від імені товариства відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або адвокат.

В матеріалах позову відсутні докази того, що Анохіна О.О. є керівником АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та/або працівником товариства з відповідними повноваженнями на звернення до суду, оскільки такі повноваження діяти від імені товариства у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Слід зазначити, що надана до матеріалів справи копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи АТ «Перший Український Міжнародний Банк» містить перелік уповноважених представників товариства, зокрема Черненка С.П. (керівник) та Школяренка К.О. (представник). Однак, вказана виписка не містить в переліку представників товариства - Анохінку О.О., яка і звернулась до суду з позовом.

На підтвердження своїх повноважень на звернення до суду з цим позовом від імені АТ «Перший Український Міжнародний Банк» Анохіна О.О. додала довіреність від 11.09.2025 року.

З урахуванням вимог цивільного процесуального закону та позиції Верховного Суду, вважаю, що довіреність АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не підтверджує повноважень Анохіної О.О. діяти від його імені за правилами самопредставництва юридичної особи. Такі повноваження підтверджуються законом, статутом, положенням, умовами трудового договору (контракту), посадовою інструкцією, які необхідно надати представником суду на підтвердження своїх повноважень на пред`явлення цього позову.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Анохіна О.О. є адвокатом або має право діяти у порядку самопредставництва в інтересах позивача в цій справі, то відсутні підстави вважати, що позовна заява підписана особою, яка має права її підписувати.

Стаття 185 ЦПК України визначає підстави залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З наведених мотивів приходжу до висновку, що позовна заява підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 13,58, 60, 175, 185, 258-261,354 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.М.Вдовиченко