Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/72/26
Провадження № 2-о/499/18/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Тимчука Руслана Миколайовича за участю секретаря судового засідання Чумаченко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванівка Березівського району Одеської області цивільну справу №499/72/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Великобуялицька сільська рада Березівського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ОД №09-083 її чоловікові належала на праві користування земельна ділянка площею 56.57 га, розміщена на території Благоєвської сільської ради народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Заявниця є спадкоємицею першої черги за законом, так як є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Під час оформлення приватний нотаріус Дучко Вероніка повідомила, що згідно наданого державного акту на право постійного користування землею серії ОД №09-083 виданого Іванівською районною радою народних депутатів 06.09.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 148, на земельну ділянку площею 56.57 га для ведення селянського (фермерського) господарства, вбачається що він виданий на ім`я ОСОБА_3 , тобто вказаний документ не підтверджує право постійного користування земельною ділянкою спадкодавцеві.

Виправити помилку у державному, в іншому порядку окрім судового, є неможливим, оскільки дані державні акти не видаються, зміни внести неможливо.

Заявниця у судове засідання не з`явився, проте надала телефонограму на заявлених вимогах наполягала, просила справу слухати у її відсутність.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про те що не заперечує проти заявлених вимог та просять справу розглядати у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Судом в якості доказів наданих заявником на підтвердження зазначених нею обставин досліджено матеріали та встановлено наступне.

Іванівською районною радою народних депутатів видано державний акт на право постійного користування землею серії ОД №09-083 на ім`я « ОСОБА_3 », що підтверджується його копією.

До справи долучено копію свідоцтва про смерть особи ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та заявниця ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом, так як є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Під час оформлення спадщини після смерті чоловіка приватний нотаріус ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_1 , що згідно наданого нею державного акту на право постійного користування землею серії ОД №09-083 виданого Іванівською районною радою народних депутатів 06.09.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 148, на земельну ділянку площею 56.57 га для ведення селянського (фермерського) господарства, вбачається що він виданий на ім`я ОСОБА_3 , тобто вказаний документ не підтверджує право постійного користування земельною ділянкою спадкодавцеві.

Виправити помилку у державному, в іншому порядку окрім судового, є неможливим, оскільки дані державні акти не видаються, зміни внести неможливо.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Згідно ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. А саме впливає на можливість реалізації права на отримання спадщини.

У судовому засіданні доведено факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 правовстановлюючий документ державний акт на право постійного користування землею серії ОД №09-083 виданий Іванівською районною радою народних депутатів 06.09.1994 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 148, на земельну ділянку площею 56.57 га для ведення селянського (фермерського) господарства, оскільки при його видачі допущена описка в написанні прізвища власника.

Факт належності даного документу спадкодавцю ніким не оспорюється та визнається заінтересованою особою по справі.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності відомостей, зазначених у офіційних документах, які заповнювалися відповідними посадовими особами, видавалися на законних підставах і які не містять жодних ознак недостовірності чи втручання.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності вищезазначеного правовстановлюючого документу.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,12,13,18,81,259,263-265,315,316,318-319 ЦПК України та постановою ПВС України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Великобуялицька сільська рада Березівського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що правовстановлюючий документ державний акт на право постійного користування землею серії ОД №09-083 виданий Іванівською районною радою народних депутатів 06.09.1994 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 148, на земельну ділянку площею 56.57 га для ведення селянського (фермерського) господарства на ім`я ОСОБА_3 , дійсно належить ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Великобуялицька сільська рада Березівського району Одеської області с.Великий Буялик вул.Преображенська, буд.№114 Березівського району Одеської області, Код

СуддяРуслан ТИМЧУК