Провадження № 2/522/1080/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Костинюк В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.12.2025 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 12.06.2021 в розмірі 12 691,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.06.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №. Відповідачем не виконані кредитні зобов`язання. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого останній став кредитором за кредитним договором №. Відповідач свої зобов`язання не виконав і станом на день відступлення права вимоги, розмір заборгованості становить 12 691,36 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 05.02.2026.

У зв`язку з неналежним сповіщенням відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 05.02.2026 відкладено на 25.03.2026.

До суду 16.03.2026 надійшов відзив ОСОБА_1 , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування відзиву зазначено, що позивач зловживає своїми правами, адже пред`являє позову через 4 роки і 6 місяців після набуття права вимоги до договором, знаючи, що строки позовної давності зупинені. Таку поведінку відповідач вважає такою, що суперечить принципу добросовісності. Відповідач просить зменшити розміру витрат на правову допомогу до 1 500 грн. ОСОБА_1 вказує, що фактично проживає в м.Ізмаїл, яке постійно зазнає обстрілів, через що є ускладненим виконання фінансових зобов`язань, також відповідач здійснює постійний догляд за матір`ю, що обмежує його можливості у працевлаштуванні та отриманні доходу. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить надати йому розстрочку виконання рішення строком на 6 місяців.

До суду 20.03.2026 надійшла відповідь на відзив у якій позивач в особі представника ОСОБА_2 вказує, що строк позовної давності зупинений. Позивач не нараховував ані відсотків ані неустойки. Відповідач не спростував позовних вимог.

У судове засідання 24.03.2026 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 30 березня 2026 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що 12 червня 2021 між акціонерним товариством «ОТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 18 999 грн на придбання товару зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних.

За кредит придбано ноутбук у ТОВ «Дієса» на рахунок якого переказано від імені ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 18 999 грн, відповідно до меморіального ордеру № 20071942 від 14.06.2021.

Відповідно до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрованого в реєстрі за №265, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент», останній прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №7 від 12.06.2021 укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 24.03.2023 за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 691,36 грн, з яких: 12 689,30 грн тіло кредиту; 2,06 грн відсотки за користування кредитом.

Позивачем було направлено відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості та повернення кредиту у розмірі 12 691,36 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

ТОВ «Брайт Інвестмент» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки АТ «ОТП Банк» передали йому право вимоги за вищевказаним договором позики.

ТОВ «Брайт Інвестмент» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення права вимоги не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідач був вільним в укладанні зазначених договорів та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронний підписом кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, тому позов ТОВ «Брайт Інвестмент» щодо стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про зловживання позивачем правами є безпідставними, адже звернення до суду з позовом більше як через три роки в умовах зупинення строків позовної давності не є зловживанням процесуальними правами. Нарахування заборгованості відповідача здійснював первісний кредитор і розмір заборгованості залишився незмінним.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Брайт Інвестмент».

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, тобто сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

01 липня 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» та АБ «Ольги Клещ» укладено договір №43115064 про надання правової допомоги, а 25 грудня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду №203666!467 до Договору №43115064 про надання правової допомоги.

Згідно акту про надання правничої допомог №7 віл 25.12.2025 адвокатом надано правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

На переконання суду позов є типовим, не потребує велику кількість часу для його складення.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

У зв`язку з задоволення позову, сплачений судовий збір позивачем та витрати на правову допомогу у сукупному розмірі 3 922,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

ОСОБА_1 надає акт встановлення факту здійснення догляду №1 від 13.02.2026 за яким ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_3 .

Однак, на підтвердження тяжкого фінансового стану, на що посилається відповідач, доказів надано не було.

Тому, на разі відсутні підстави для розстрочення виконання рішення суду, адже відповідачем не доказано снування обставин, які ускладнюють виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд.9) суму заборгованості за кредитним договором № від 12.06.2021 у розмірі 12 691 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 36 (тридцять шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд.9) судові витрати у розмірі 3 922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Вимоги ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення буде складено 30 березня 2026 року.

Суддя В.Я. Бондар