Справа № 182/1710/26
Провадження № 2/0182/3807/2026
У Х В А Л А

Іменем України

31.03.2026 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Любимівської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі, 3 % річних, інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Любимівської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі, 3 % річних, інфляційних втрат.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивач подав заяву про забезпечення позову, яка мотивована наступним.

Так, прокурором встановлено, що, всупереч вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», замовником будівництва ОСОБА_1 не виконано обов`язок щодо сплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. За даними порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (за посиланням https://e-construction.gov.ua/) Департаментом з питань державного архітектурно-будівельною контролю у Дніпропетровській області 15.08.2019 року, на підставі заяви ОСОБА_1 № 100431665, зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ним як замовником будівництва із будівництва складського комплексу для електротехнічного обладнання та будівництва адміністративно-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_1 . Вид будівництва «нове будівництво», код будівлі за, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд, 1252.8. «склади універсальні», клас наслідків СС1. У подальшому Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області зареєстровано 29.04.2021 року декларацію про готовність до експлуатації об`єкта «Будівництво складського комплексу для електротехнічного обладнання та будівництво адміністративно-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_1 » (дозвільний документ НОМЕР_1 ). Окрім того, з декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Будівництво складського комплексу для електротехнічного обладнання та будівництво адміністративно-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_1 » (дозвільний документ НОМЕР_1 ) вбачається, що замовника будівництва ОСОБА_1 звільнено від сплати пайової участі на підставі п.13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні». Разом з тим, встановлено, що, попри виключення із Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» статті 40, якою було врегульовано порядок сплати пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, Законом № 132-ІХ покладено на замовників будівництва обов`язок щодо сплати коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту за договорами, укладеними до дії цього Закону та якщо будівництво об`єкту розпочато до 01.01.2020 року та упродовж 2020 року. При цьому, обов`язок сплатити пайову участь, у разі його невиконання замовником будівництва, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть, у наступних після 2020 року роках. Село Придніпрянське (Дніпровський район, Дніпропетровська область) входить до складу Любимівської територіальної громади, яку представляє Любимівська сільська рада. За інформацією Любимівської сільської ради, договір про пайову участь (внесок) замовника у створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Любимівської сільської ради із ОСОБА_1 не укладався, до бюджету територіальної громади кошти пайової участі від нього не надходило. Враховуючи усе наведене, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі, право Любимівської територіальної громади на отримання цих коштів є порушеним і у неї виникає право вимагати стягнення цих коштів, обов`язок сплати яких виникає через пряму вказівку закону. У такому разі замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути такі кошти на підставі ст.1212 ЦК України. Згідно з відомостями з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, кошторисна вартість об`єкту становить 30 607,5 тис. грн. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132 IX встановлено розміри пайової участі для замовників будівництва у розмірі 4 % кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд, якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом. Оскільки підпунктом 2.4 Порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Любимівської сільської ради, затвердженого рішенням Любимівської сільської ради № 577-22/УІ від 12.07.2013 року, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів ради у разі будівництва нежитлових будівель і споруд становить 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, у даному випадку, застосовано норму закону та визначено пайову участь ОСОБА_1 у розмірі 1 224 300 грн. (30 607 500 грн. х 4 %). Із зазначеної суми безпідставно збережених коштів прокурором, на підставі ст.625 ЦК України, розраховано індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, загальний розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 30.04.2021 року до 01.03.2026 року включно становить 1 056 187,26 грн., з яких: 878 479,28 грн - інфляційні втрати, 177 707,98 грн. 3% річних.

При цьому, щодо підстав звернення до суду з заявою про забезпечення позову, заявник зазначає, що у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Більш того, питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у Постановах Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 року у справі № 910/1200/20). Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, що, з урахуванням предмета спору, невжиття таких заходів також може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог прокурора, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів. Що ж до співмірності заходів забезпечення позову, варто звернути увагу на те, що накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, в даному випадку, у межах заявлених позовних вимог (2 280 487,26 грн.) не матиме наслідком подвійного забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), і не суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. У випадку недостатності коштів на банківському рахунку, позивач матиме реальну гарантію того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. При цьому, обраний вид забезпечення позову (арешт коштів та майна відповідача в межах заявленої суми позовним вимог) не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. У цьому контексті слід зауважити, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. У разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи не співмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційні довідки № 466737160 та № 466736463 від 04.03.2026 року) за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) зареєстровано 02.07.2021 року право власності на закінчений будівництвом об`єкт, а саме: складський комплекс, загальною площею 4213,6 кв.м. на земельній ділянці, з кадастровим номером :02:028:0006, за адресою: АДРЕСА_1 . Звертає увагу суду, що вид забезпечення позову в вигляді накладення арешу на майно, що належить відповідачу на праві власності, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно залишається у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ним. Фактично, застосування, у даному випадку, названого заходу забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у захисті порушеного права у разі прийняття судового рішення на користь позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті ОСОБА_1 після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог у розмірі 2 280 487,26 грн. А також, накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на праві власності, а саме: складський комплекс, загальною площею 4213,6 кв.м., на земельній ділянці, з кадастровим номером :02:028:0006, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214).

Суд, розглянувши зазначену заяву, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ст.149 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчинення певних дій.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами, дійсно, виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, забезпечення позову застосовується з метою гарантування виконання рішення суду у справі і повинно прийматись лише у разі необхідності, бути співмірним із заявленими вимогами, оскільки необґрунтоване забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Враховуючи, що між сторонами, дійсно, виник спір з приводу стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів пайової участі, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання, у розмірі 2 280 487 грн. 26 коп., у зв`язку із будівництвом об`єкта, і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку його постановлення на користь позивача, з урахуванням співмірності заявлених вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, в частині накладання арешту на нерухоме майно в межах суми боргу.

Що стосується вимоги про накладання арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 , як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі, й інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті ОСОБА_1 після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог у розмірі 2 280 487,26 грн., то в задоволенні вимоги в цій частині слід відмовити, оскільки вчинення заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, які заходяться в банківських установах (без конкретизації, та в тому числі без зазначення банківських рахунків, тощо), не може бути підставою для ухвалення рішення у відповідності до ст.150 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Любимівської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі, 3 % річних, інфляційних втрат - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на праві власності, а саме: складський комплекс, загальною площею 4213,6 кв.м., на земельній ділянці, з кадастровим номером :02:028:0006, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214), в межах суми заборгованості.

В іншій частині - заяву залишити без задоволення

Термін пред`явлення даної ухвали до виконання три роки.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал