провадження № 2-др/691/1/26
УХВАЛА

04 березня 2026 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

за участю секретаря судового засідання Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області заяву представника відповідача Шмарова Олексія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №752/12082/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Територіального сервісного центру №8046 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ТОВ «Авто Ерідіан Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності із припиненням права власності, -

встановив:

14 жовтня 2025 року представник відповідача, адвокат Шмаров О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_2 звернувся в Городищенський районний суд Черкаської області із заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Територіального сервісного центру №8046 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ТОВ «Авто Ерідіан Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності із припиненням права власності.

В обґрунтування заяви зазначено, що 11 грудня 2024 року, відповідач ОСОБА_2 уклав угоду про надання правничої допомоги у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Територіального сервісного центру №8046 РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ТОВ «Авто Ерідіан Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності із припиненням права власності. В підтвердження понесених судових витрат наявний договір про надання правничої допомоги від 11 грудня 2024 року №42/24, відповідно до змісту та умов якого понесено відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 19000,00 грн.. Відповідно до ч.2ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, то у разі закриття провадження, відповідач має право заявити про компенсацію понесених витрат, відповідно до ч.6ст.142 ЦПК України.

У судове засідання, сторони, будучи належно повідомленими не прибули, підтвердженням чого є надіслані судові повістки про виклик. Представник відповідача Шмаров О.В. подав до суду 24 лютого 2026 року заяву про розгляд справи без його участі.

За таких обставин суд вважає за можливе провести засідання за наявними матеріалами справи, без їх участі з повідомленням про прийняте рішення у їх відсутність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи та з врахуванням умов роботи Городищенського районного суду Черкаської області в режимі відключення приміщення від електроенергії згідно графіку, розміщеного в засобах масової інформації від АТ «Черкасиобленерго».

Суд, розглянувши заяву адвоката Шмарова О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_2 про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі, враховуючи належне повідомлення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову в її задоволенні, в силу наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і при цьому особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 03 жовтня 2025 на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Територіального сервісного центру №8046 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності із припиненням права власності залишено без розгляду.

У зазначеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат, не вирішувалося, остільки клопотання від сторін не надходили і ухвалу суду була обґрунтована невиконанням ухвали суду про залишення позову без руху, з повідомленням сторін про прийняте судом рішення у їх відсутність.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, відповідно до ч. 5ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно ч.6ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9ст.141 цього Кодексу.

Згідно ч.9ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи,лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 5ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Суд, зазначає, що залишення заяви без розгляду у з зв`язку з невиконанням ухвали про залишення пзовної заяви без руху, це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє правові підстави у зв`язку із чим невиконана ухвала суду про усунення недоліків. Саме по собі не виконання ухвали суду про залишення без руху, в той час коли у підготовчому засіданні 30 червня 2025 року і представник позивача, і представник відповідача вказали на наявність недоліків у позовній заяві і не заперечували щодо необхідності їх усунення стороною позивача, і як наслідок постановлення ухвали суду про залишення позову без розгляду 03 жовтня 2025 року по причині невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Залишення позову без розгляду у зв`язку з невиконанням ухвали суду про усунення недоліків, не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, а недоліки, які стали підставою для їх усунення полягали в тому, що було необхідно - надати позивачу, ОСОБА_1 , строк, відповідно до ч.11 ст. 187 ЦПК України, три дні з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків, шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням інформації про відповідача ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, змісту наданих в додатках до позовної заяви документах, з виготовлення копії і вручення їх відповідачу, та вказати повні адреси місця проживання чи перебування і щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Ерідіан Плюс».

Крім того, суд бере до уваги, що витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.

Необгрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ч.5ст.142 ЦПК України. Представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

За таких обставин, заява про компенсацію судових витрат відповідача на правову допомогу шляхом постановлення судового рішення, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.44,133,141,142,258,260,353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача Шмарова Олексія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №752/12082/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Територіального сервісного центру №8046 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ТОВ «Авто Ерідіан Плюс» про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності із припиненням права власності - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати, для відому, сторонам у справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії такої ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Савенко