Справа № 509/1988/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року с-ще. Овідіополь???

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Спічак Вадим Олексійович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

ВСТАНОВИВ:??

До Овідіопольського районного суду Одеської області за допомогою підсистеми електронний суд надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Окремо слід звернути увагу на те, що на відміну від позову про розірвання шлюбу, який може бути пред`явленим одним із подружжя, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду за підписами обох із подружжя, та до такої заяви обов`язково має бути надано нотаріально посвідчений договір між подружжям про розмір аліментів на дитину/дітей та про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Натомість заява ОСОБА_1 подана лише нею, що не може вважатись спільною заявою подружжя на розірвання шлюбу та розглядатись в порядку окремого провадження. Докази того, що наявна згода іншого подружжя на подання такої заяви, у матеріалах заяви відсутні.

Всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України в якій зазначається, що позовна заява (заява) повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Також матеріали заяви не містять персональних даних другого з подружжя (ПІБ, дата народження), відомостей про його зареєстроване місце проживання, РНОКПП та контактного телефону.

Крім того заявниця у заяві зазначила, що у подружжя не має неповнолітніх дітей.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 106 СК України, подружжя, яке не має дітей, за наявності згоди на розірвання шлюбу має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

У разі відсутності згоди подружжя на розірвання шлюбу заявник має право звернутись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу (з додержанням вимог ст. 175,177 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що заявницею обрано невірний спосіб захисту її права на розірвання шлюбу, оскільки подано до суду заяву про розірвання шлюбу в окремому провадженні, а не позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 13, 187, 260, 261, 293, 294, 315, 316, 318, 353-355, п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, - відмовити.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Суддя: Спічак В.О.