Єдиний унікальний номер судової справи 462/2245/26
Номер провадження 2/462/1833/26
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

(неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом)

30 березня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності,

встановив:

І. Рух справи

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Неофіта Д. Б., 16.03.2026 року (вх. № 6825) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 16.03.2026 року) з позовною заявою до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності, у якій просить суд:

-визнати за позивачем право власності на реконструйовану квартиру з прибудованою лоджією;

-визнати загальну площу квартири відповідно до технічного паспорта;

-зобов`язати державного реєстратора провести державну реєстрацію права власності.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Судом у порядку ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2471864 від 17.03.2026 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи позивача у справі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.03.2026 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками.

На усунення недоліків позивачу надавався п`ятиденний строк.

24.04.2026 року (вх. № 7669) від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Неофіти Д. Б. до суду надійшла письмова заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 24.03.2026 року) про усунення недоліків позовної заяви.

ІІ. Щодо неусунення недоліків позовної заяви

Перевіривши подану заяву, суд дійшов висновку, що стороною позивача не було у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 17.03.2026 року суд звертав увагу позивача на те, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Суд звертав увагу позивача на те, що заява була подана без додержання вимог, викладених у ст. 95, 175 і 177 ЦПК України.

Невиконання позивачем вимог вказаних норм закону, зокрема щодо доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги стало підставою для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу часу на усунення відповідних недоліки, зазначених в ухвалі суду.

Суд звертає увагу, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначалось, що позивачем не надано звіту про експертну грошову оцінку майна із зазначенням того, що вона виготовлялася для подання до суду та того, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також зазначалось, що стороною позивача зазначається, що позов не містить вимог майнового характеру та не зазначено ціну позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну, а дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна є оцінка, проведена суб`єктом оціночної діяльності, а документом, що підтверджує визначену вартість майна, є звіт про оцінку майна (ст. 12 зазначеного Закону).

Разом з тим стороною позивача зазначені недоліки усунуто не було.

Оскільки позивачем не подано належних та допустимих доказів вартості спірного майна, зокрема звіту суб`єкта оціночної діяльності, складеного відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ціну позову не зазначено, суд позбавлений можливості перевірити правильність сплаченого судового збору відповідно до вимог закону.

Окрім цього, в ухвалі про залишення позову без руху зазначалось, що у позовній заяві не зазначено у кого знаходяться оригінали документів, копії яких були додані до такої відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України.

Усуваючи недоліки стороною позивача така інформація суду не надана, що унеможливлює пересвідчитись у наявності у позивача оригіналів доказів, які долучені до матеріалів справи.

Також, згідно ухвали про залишення позовної заяви без руху суд звертав увагу на те, що у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (договір дарування та копія витягу додається), однак матеріали позовної заяви підтвердження наведених фактів не містять, зокрема відсутні документи на які покликається сторона позивача з актуальними відомостями на момент звернення із позовною заявою до суду. Окрім цього, стороною позивача у позовній заяві зазначається, що 27.02.2026 року позивачу було відмовлено у видачі декларації про готовність об`єкта в експлуатацію на підставі відсутності документа, що дає право на виконання будівельних робіт (копія відповіді додається).

Зазначені недоліки стороною позивача не усунуті, зокрема не долучено актуальних відомостей на момент звернення із позовною заявою до суду про право власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та відмову у видачі декларації про готовність об`єкта в експлуатацію на підставі відсутності документа, що дає право на виконання будівельних робіт.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року) (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 752/24739/19, провадження № 61-20936 св 21/ від 18.01.2023 року).

Відповідно, ухвала про залишення позовної заяви без руху станом на 30.03.2026 року не була виконана у повній мірі, що позбавляє суд можливості відкрити провадження у справі.

ІІІ. Підсумки

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що ЄСПЛ у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

У зв`язку з тим, що сторона позивача не у повній мірі усунула вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

постановив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

2. Копію позовної заяви залишити в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

3. Роз`яснення суду

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

4. Порядок оскарження ухвали суду та набрання нею законної сили

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко