КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відкриття провадження

30 березня 2026 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/13310/25

провадження номер: 22-ц/824/9747/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року у складі судді Пукала А.В., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гефест» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі №756/4367/14-ц від 25 серпня 2016 року за період з 30 березня 2017 року по 13 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гефест» 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі №756/4367/14-ц за період з 30 березня 2017 року по 13 лютого 2020 року у розмірі 106 475 грн 31 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 25 березня 2026 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, направивши її через електронний кабінет, до якої долучила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2026 року Оболонським районним судом міста Києва ухвалено рішення за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.22-29).

22 лютого 2026 року ОСОБА_1 було вперше подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду від 28 січня 2026 року, тобто в межах строку встановленого ст.354 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику. Підставою для повернення вказаної апеляційної скарги стало те, що станом на 23 березня 2023 року, особою, яка подала апеляційну скаргу, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року недоліки належним чином та у повному обсязі не усунуто.

25 березня 2026 року ОСОБА_1 вдруге подала апеляційну скаргу, направивши її через електронний кабінет до Київського апеляційного суду.

У зв`язку з наведеними обставинами ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції» (Bellet v. France), «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» та інші).

Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції» (Bellet v. France)); 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії» (Stagno v. Belgium)).

Одним з елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення у справі відповідно до запроваджених державою процедур. При цьому забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає, як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду належним чином обґрунтувати свою відповідь на доречні доводи особи, яка оскаржує судові рішення, у разі відмови в такому перегляді.

Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право в апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, відповідно до національного правопорядку, а також роль апеляційного суду в них. У справі «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia) ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи стосовно доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 Конвенції, наприклад, у тій частині, у якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Таким чином ЄСПЛ роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №1227/8971/2012 (провадження № 14-198звц21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

З урахуванням наведеного вище, та враховуючи активну процесуальну поведінку ОСОБА_1 щодо реалізації свого права на оскарження рішення суду першої інстанції, з урахуванням того, що апеляційна скарга від 25 березня 2026 року подана протягом тридцяти днів після повернення первісної апеляційної скарги, яка була подана в межах встановленого законодавством строку, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з поважних причин. Тому даний строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч.4 ст.359 ЦПК України, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Оскільки апеляційний суд поновлює строк на апеляційне оскарження, то дію оскаржуваного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року слід зупинити до прийняття апеляційним судом судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу подано до належного суду, особою, що має право на апеляційне оскарження.

За формою і змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.356, 359, 360, 361 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року.

В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду надіслати учасникам справи копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги.

Надати учасникам справи строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали, протягом якого може бути поданий відзив у письмовій формі на апеляційну скаргу.

Згідно ч.4 ст.360 ЦПК України до відзиву необхідно додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

Зупинити дію рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2026 року до прийняття апеляційним судом судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: