Номер провадження2/205/1535/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, 04 березня 2026 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просить закрити провадження по справі у зв`язку у зв`язку з відмовою від позову.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, письмових заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам заяви представника позивача, доходить до наступного висновку.

Згідно частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Також відповідно до норми ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Таким чином, враховуючи положення статей 43, 49, 206 ЦПК України, суд вказує, що право позивача відмовитися від своєї позовної заяви є його безумовним правом.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В даному випадку судом встановлено, що подана суду заява про відмову від позову підписана повноважним представником позивача, подана до ухвалення рішення у справі, а її зміст свідчить про розуміння таким учасником справи змісту вказаних процесуальних дій та їх наслідків.

Беручи до уваги, що відмова позивача від позову є його безумовним правом і враховуючи те, що вона не суперечить чинному законодавству, не порушує прав або охоронюваних законом інтересів інших осіб, вона приймається судом.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

З урахуванням викладених норм процесуального закону та тих обставин, що право позивача відмовитися від позову є безумовним, та йому зрозумілі та відомі наслідки відмови від позову, суд вважає необхідним провадження у даній справі закрити, про що постановити відповідну ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 206, 255, 256 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан