КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5537/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Кононової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» - Кулініча Олексія Володимировича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович. На дії приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Кулініч Олексій Володимирович звернувся із скаргою на постанову приватного виконавця до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року скаргу на дії приватного виконавця повернуто без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Кулініча О.В. повернуто особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2025 року ухвалу Київського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

В доводах апеляційної скарги представник апелянта зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про не долучення скаржником доказів, які підтверджують надсилання засобами поштового зв`язку та/або надання приватному виконавцю Хоменку В.В. копії скарги разом із додатками.

Вказує, що звертаючись до суду з вказаною скаргою, банк направив скаргу цінним листом з описом вкладення на адреси інших учасників справи. Однак допустив технічну помилку, а саме, до скарги було додано два описи вкладення у відправлення № 779 адресоване ОСОБА_1 , проте не надано опису вкладення у відправлення № 760 адресоване приватному виконавцю Хоменко В.В.

Зазначає, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм, оскільки належним чином не дослідив наявні в матеріалах справи докази направлення з додатками приватному виконавцю Хоменку В.В., таким чином позбавив скаржника можливості виправити допущену помилку.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що застосовуючи положення ч.4 ст.183 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув увагу, що частина друга вказаної статті регулює загальні вимоги щодо оформлення та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які подаються виключно з процесуальних питань при розгляді справ позовного провадження, в тому числі на стадії виконання судового рішення та в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень. Однак вказана норма не стосується та не регулює порядок подачі саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо виконання судового рішення.

Представник апелянта зазначає, що порядок розгляду скарг на дії державного виконавця регулюється окремим розділом ЦПК України» - «Судовий контроль за виконанням судових рішень», відповідно до якого застосовуються загальні положення позовного провадження, тому якщо судом були виявлені недоліки, він мав залишити без руху скаргу, а не відразу повертати.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

У судовому засіданні представник АТ «Державний ощадний банк України» - Біловодченко М.В. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства, що згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2025 року представник Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" Кулініч О.В. звернувся до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка В.В. про відкриття виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення скарги, оскільки при зверненні до суду скаржником не долучено доказів, які мали підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку та/або надання приватному виконавцю Хоменку В.В. копії скарги разом із додатками, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 183 Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального законодавства, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК Українита містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.4 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Однак, місцевий суд не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 Розділу 2 "Заяви з процесуальних питань" ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

При цьому розділ VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" є окремим видом судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 січня 2021 року в справі № 569/13154/20.

Крім того, з матеріалів, доданих до скарги, вбачається, що звертаючись до суду з вказаною скаргою, банк направив її копію цінним листом з описом вкладення на адреси інших учасників справи. Однак допустив технічну помилку, а саме, до скарги було додано два описи вкладення у відправлення № 779 адресоване ОСОБА_1 , проте не надано опису вкладення у відправлення № 760 адресоване приватному виконавцю Хоменко В.В.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм, оскільки належним чином не дослідив наявні в матеріалах справи докази направлення з додатками приватному виконавцю Хоменку В.В., таким чином позбавив скаржника можливості виправити допущену помилку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу подану Кулінічем Олексієм Володимировичем в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30.03.2026 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

К.П. Приходько