ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/418/25 Номер провадження 22-ц/814/483/26Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Охтень А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Охтень Аліни Андріївни на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 10 липня 2025 рокуухваленого у складі головуючого судді Коновод О.В., повний текст якого виготовлено 18.07.2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визначення порядку спілкування баби та діда з малолітнім онуком,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку спілкування баби та діда з малолітнім онуком.

Зазначали, що вони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , а також бабою та дідом онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження онука Серія НОМЕР_1 та копією свідоцтва про народження доньки Серія НОМЕР_2 .

Мати малолітнього онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 з 01 червня 2024 року виїхала з їхнього домоволодіння разом з онуком до м.Хорол Лубенського району Полтавської області.

З початку червня 2024 року з ОСОБА_1 почалися непорозуміння, які продовжуються по даний час, щодо прийняття участі у вихованні онука ОСОБА_6 , його відвідуванні, створюються штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно можливості нормального спілкування із онуком.

Права позивачів, як баби та діда є порушеними. Відповідач втручається та своїми діями негативно впливає на стосунки баби та діда з онуком. Такі ситуації негативно впливають на розвиток дитини, її характер, поведінку.

ОСОБА_6 доводилося бачити різні неприємні ситуації, ініціатором яких була відповідач, ОСОБА_1 . Позивачі, вважають, що такі непорозуміння повинні вирішуватися за відсутності ОСОБА_6 , і допускати виникнення таких ситуацій є неприпустимим. Тому після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивачі вимушені були звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як баба та дід, які відповідно до моральних засад суспільства та у відповідності до чинного законодавства, мають із відповідачем ОСОБА_1 рівні права і обов`язки щодо ОСОБА_6 , але відповідач нехтує правами, порушуючи їх.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визначення порядку спілкування баби та діда з малолітнім онуком задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , слідуючий порядок спілкування з малолітньою дитиною онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-З 12 год.00 хв. першої та третьої суботи кожного місяця до 17 год.00 хв. цього дня в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 без присутності матері.

-Другий день Різдва Христового та в дні народження ОСОБА_7 та діда: з 12 год. кожного року до 17 год. цього дня за адресою АДРЕСА_1 без присутності матері;

-Наступний день народження онука 02 серпня (03 серпня) кожного року з 12 год. до 17 год. за адресою: АДРЕСА_1 без присутності матері.

Ухвалюючи рішення судом першої інстанції враховано, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому виходив з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні онука, що не суперечить інтересам дитини. При цьому, суд наголосив, що законодавством передбачено право бабусі та дідуся на участь у вихованні онука.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, представник ОСОБА_1 адвокат Охтень А.А.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач вимушено виїхала 01 червня 2024 року з домоволодіння позивачів разом з сином до м.Хорол Лубенського району Полтавської області, оскільки відносно неї, на очах сина, були вчинені дії насильницького характеру.

З цього часу дитина налякана, що стало підставою для уникнення з його боку спілкування з бабусею та дідусем.

Відповідач звертала увагу суду першої інстанції на ці обставини.

Відповідач також неодноразово зверталася із скаргами на агресивну поведінку позивачів до міської ради, органів опіки та піклування, поліції, але належного реагування не отримала. Позивачі переслідують її та дитину, були випадки намагання викрадення дитини.

Твердження, що відповідач створює штучні перешкоди у спілкуватись позивачам з онуком є безпідставними, позивачами не надано доказів на підтвердження існування перешкод з боку відповідача відносно участі баби і діда у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Обов`язковою передумовою подання дідом/бабою позову про усунення перешкод у спілкуванні з онуком є наявність порушеного права. Недоведеність наявності таких перешкод підстава для відмови в задоволенні позовних вимог. Такі висновки надав Верховний Суд за справою № 175/5360/13-ц.

Обставин, які б свідчили про те, що існують перешкоди у спілкуванні позивачів з дитиною, суд не встановив.

Крім того визначений судом спосіб побачень позивачів з онуком є обтяжливим для дитини, а час є надто тривалим.

Відповідач не заперечує проти спілкування позивачів з онуком у майбутньому, проте вважає, що такі побачення не можуть порушувати звичний режим життя дитини, порядок його дошкільного навчання та дозвілля, а також право матері на особисте виховання дитини, зважаючи на його вік.

При ухваленні рішення про визначення порядку спілкування баби та діда з малолітнім онуком оцінка найкращих інтересів дитини передбачає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для рішення, яке не порушує інтересів дитини, з огляду на об`єктивні обставини спору такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 757/4643/18-ц.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції належної оцінки вище викладеним доводам не надав, не врахував всіх обставин справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача адвоката Охтень А.А. дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , а також бабою та дідом онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження онука Серія НОМЕР_1 та копією свідоцтва про народження доньки Серія НОМЕР_2 .

Мати малолітнього онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 з 01 червня 2024 року виїхала з їхнього домоволодіння разом з онуком до м.Хорол Лубенського району Полтавської області.

З початку червня 2024 року з ОСОБА_1 почалися непорозуміння, які продовжуються по даний час, щодо прийняття участі у вихованні онука ОСОБА_6 , його відвідуванні, створюються штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно можливості нормального спілкування із онуком.

Всі намагання позивачів шляхом взаєморозуміння та поваги між сторонами врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач, ОСОБА_1 перешкоджає позивачам, не бажає їхньої присутності та штучно створює такі обставини, через які вони не можуть нормально спілкуватись з онуком ОСОБА_6 .

Весь цей час позивачі намагалися налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймали участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечували її всім необхідним для нормального розвитку та становлення.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 обмежує спілкування з малолітнім онуком ОСОБА_6 , позивачі вимушені були 15 серпня 2024 року та 09 січня 2025 року звернутись із заявами до Служби у справах дітей виконкому Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, про встановлення визначеного терміну спілкування з дитиною.

Згідно листів повідомлень від Служби у справах дітей виконкому Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 19.08.2024 року №01-09/261 та від 07.02.2025 року №01-09/31 позивачам було роз`яснено, що згідно ст. 257 Сімейного Кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тому позивачам запропоновано звернутися з відповідним позовом до суду.

01 червня 2024 року позивачі останній раз спілкувалися з онуком ОСОБА_6 , неодноразово телефонували до відповідача ОСОБА_1 про намір зустрітись з онуком ОСОБА_6 , відвідували дитсадок «Яблунька», але позивачам було безпідставно відмовлено і заборонено наближатися до онука.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 27.03.2025 року зобов`язано Службу у справах дітей Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області надати письмовий висновок щодо доцільності визначення порядку спілкування баби та діда ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 14.04.2025 № 02-22/2110 виконавчий комітет Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області повідомив місцевий суд, що письмовий висновок щодо доцільності визначення порядку спілкування баби ОСОБА_2 , 1975 р.н. та діда ОСОБА_3 , 1976 р.н. з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не може бути наданий суду, оскільки розгляд даного питання не відноситься до компетенції комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні онука, що не суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частини п`ята та шоста статті 19 СК України передбачають, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини п`ята та шоста статті 19 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Згідно частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування».

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід, баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При цьому тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Встановлені у справі обставини свідчать, що між сторонами існує спір щодо усунення позивачам перешкод у спілкуванні з малолітнім внуком та встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини.

Колегією суддів не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з онуком буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до переконання, що спілкування позивачів із онуком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і бабусі і дідуся, що забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Колегія суддів приймає до уваги тісний морально-емоційний зв`язок між бабою, дідом та онуком, який виник в силу того, що вони всі разом з відповідачкою спільно проживали до червня 2024 року.

Разом з цим, враховуючи право позивачів на спілкування та виховання онука, бажання позивачів брати участь у житті дитини, суд правильно вважав за необхідне призначити зустрічі з онуком, що має позитивно вплинути на налагодження відносин між рідними людьми.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Охтень Аліни Андріївни- залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 10 липня 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 березня 2026 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді С.Б. Бутенко

В.П. Пікуль