Справа №278/5531/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі №278/5531/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення оплати суми боргу.

Дана заява вмотивована тим, що предметом позову у цивільній справі №278/5531/25 є стягнення заборгованості за договорами позики в іноземній валюті на загальну суму 3571,20 дол. США та 27,98 Євро. У той же час йому стало відомо, що на праві власності ОСОБА_2 знаходяться земельні ділянки у кількості 6 (шести) одиниць площею по 2 га кожна, розташовані на території Житомирської області і мають такі кадастрові номери: :02:000:0425, :02:000:0433, :02:000:0432, :02:000:0427, :02:000:0438, :02:000:0444. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 393185880 від 02.09.2024 року. Відтак, є підстави вважати, що дані земельні ділянки, що є приватною власністю відповідача ОСОБА_2 , можуть бути відчужено ним на користь третіх осіб з метою уникнення відповідальності перед позивачем, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 має родичів за кордоном України, має відстрочку від мобілізації до лав Збройних Сил України і може після відчуження належного йому майна виїхати за кордон.

Суд, дослідивши матеріали вказаної заяви, дійшов таких міркувань.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлено види забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, під час розв`язання питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Заявник не надав доказів на доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову, які зазначає у заяві, як і будь-яких інших доказів щодо належності земельних ділянок відповідачу на праві власності на момент звернення із заявою про забезпечення позову. Зокрема, позивач звернувся із позовною заявою 29.10.2025 року, а із заявою про забезпечення позову 31.03.2026; водночас довідкв з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 393185880, на яку посилається заявник, датована 02.09.2024 року.

Відтак, суд позбавлений можливості встановити чи належать ОСОБА_2 земельні ділянки у кількості 6 (шести) одиниць площею по 2 га кожна, розташовані на території Житомирської області з кадастровими номерами: :02:000:0425, :02:000:0433, :02:000:0432, :02:000:0427, :02:000:0438, :02:000:0444, станом на момент розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Роз`яснити, що позивач не позбавлений права після усунення вказаних недоліків звернутися до суду із заявою про забезпечення повторно на будь-якій стадії розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Дубовік