Провадження по справі №2/276/295/26
30 березня 2026 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 22.10.2018 відповідач ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.10.2018, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначає, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника акціонерного товариства "Універсал Банк" та винесення судом заочного рішення. Також позивач долучив клопотання про розгляд справи без участі свого представника за наявними в справі доказами.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не направив.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У пункті 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до копії Статуту акціонерного товариства «Універсал Банк», затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Універсал Банк» від 21 грудня 2021 року та погодженого НБУ від 20.01.2022 року, Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2018 від 31 жовтня 2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк».
АТ «Універсал Банк», звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2018 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Відповідач погодився, що підписана Анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач просив АТ «Універсал банк» відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Також, у анкеті-заяві до Договору позивач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, а також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису.
Як слідує з виписки по рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту. Вказаною випискою підтверджено, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, розраховувався
кредитними коштами при здійсненні покупок, знімав готівку в банкоматах, а також вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на виконання умов кредитного договору від 22.10.2018.
За змістом анкети-заяви від 22.10.2018, строки здійснення періодичних платежів та процентна ставка за користування кредитними коштами у такій не встановлені.
Разом з тим, згідно наданої банком виписки по рахунку з 23.11.2018 до 08.09.2025 банк здійснював нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що не було узгоджено в анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг «Monobank».
Надані позивачем Умови та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи банку з обслуговування чорної картки «monobank» та Паспорт споживчого кредиту чорної картки «monobank» не містять підпису відповідача, в тому числі і електронного підпису.
За відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження отримання відповідачем в електронному вигляді Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку з обслуговування чорної картки «monobank» та Паспорту споживчого кредиту картки «monobank», у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту було ознайомлено позивача.
Згідно з наданого позивачем витягу з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», їхня редакція затверджена протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набула чинності з 27 листопада 2021 року, тобто через три роки після укладення кредитного договору, а відтак, на переконання суду, не може бути частиною кредитного договору, укладеного 22.10.2018.
При цьому, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифами банку з обслуговування чорної картки «monobank» та Паспортом споживчого кредиту чорної картки «monobank» відповідач ознайомилася та погодилася з ними, а також те, що зазначені документи станом на 22.10.2018 містили умови, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловила правову позицію про те, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, долучений позивачем в якості доказу Паспорт щодо кредитного продукту, який є актуальний та зберігає чинність до 01.01.2023, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили тип кредиту, кредитний ліміт, строк кредитування, відсоткову ставку за користування кредитними коштами, оскільки в анкеті-заяві не міститься інформації щодо банківського продукту (кредиту), який надається позичальнику, яку саме банківську картку отримує позичальник.
Більш того, зі змісту Паспорту щодо кредитного продукту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за сімома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Також, відсутні відомості про те, що зазначений Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем.
Окрім цього, слід зазначити, що Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який включає до форми договору про споживчий кредит (ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Вказане узгоджується із правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 (справа №393/126/20), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2022 (справа № 156/268/21).
Згідно зазначеної виписки по рахунку НОМЕР_1 сума витрат за період 23.11.2018 - 08.09.2025 року склала 310303,06 грн, а сума зарахувань за вказаний період 297004,39 гривень. При цьому, за цей період банком нараховано відсотки, які включені в загальну заборгованість по кредиту (тіло кредиту).
Оскільки в анкеті-заяві від 22.10.2018 процентна ставка за користування кредитними коштами не встановлена, суд вважає неправомірним та безпідставним нарахування банком відсотків, включення їх в загальну заборгованість та подальше погашення відсотків за користування даним кредитом за рахунок внесених боржником коштів по кредиту, натомість списана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність зменшити суму заборгованості за тілом кредиту на суму безпідставно нарахованих та списаних банком відсотків за користування кредитними коштами, що становить 6034,09 гривень, згідно виписки по рахунку, наданої позивачем.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19, а також у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22).
Вказане свідчить про те, що відповідач станом на 08.09.2025 має заборгованості перед АТ «Універсал Банк» по тілу кредиту на підставі анкети-заяви від 22.10.2018 в сумі 7264,63 грн.
З врахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в решті вимог слід відмовити.
Згідно ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, які понесені позивачем і документально підтверджені, за положеннями ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1654 гривень 20 копійок.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 279, 280, 282, 288, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2018 у розмірі 7264 (сім тисяч двісті шістдесят чотири) гривень 63 копійок, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1654 гривень 20 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя А.М.Збаражський