Номер провадження 4-с/754/19/26
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Панченко О.М.

при секретарі - Сарнавському М.О.

за участі: представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу заявника ОСОБА_3 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, -

встановив:

Короткий зміст вимог скарги та її доводи.

Заявник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії, рішення, бездіяльність старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Т.М.

В скарзі посилається на те, що старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Т.М. 15.08.2023 р. було відкрите виконавче провадження 72519486 щодо зобов`язання ОСОБА_3 забезпечити спілкування малолітньої доньки ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_5 . Однак станом на січень 2026 року батько графіку побачень не дотримується та не використовує свої права як батько в налагодженні психологічного зв`язку між ним та донькою. 05.09.2023 року державним виконавцем було винесено вимогу в якій повідомлено, що 10.09.2023 року з 16.30 до 20.30 год. будуть проводитися виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_1 . 10.09.2023 року державним виконавцем було складено акт про те, що рішення суду не виконується та матір не вивела доньку до батька. 11.09.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу. 13.09.2023 року боржник ОСОБА_3 сплатила штраф та квитанція про оплату міститься в реєстрі виконавчих проваджень. 23.10.2023 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника. 18.12.2023 року вимогою виконавця було повідомлено сторін виконавчого провадження про заплановану перевірку виконання рішення суду та виїзд державного виконавця 03.01.2026 року за адресою боржника. 03.01.2026 року держаним виконавцем складено акт, про те, що боржник ОСОБА_3 не перешкоджала виконанню рішення суду і вивела дитину на побачення з батьком, проте стягувач (батько) не з`явився. Наразі ОСОБА_3 внесена до Єдиного державного реєстру боржників за категорією стягнення - встановлення побачення з дитиною. Таким чином боржник ОСОБА_3 виконує рішення суду та забезпечує стягувачу ОСОБА_5 побачення з дитиною. А тому просила зобов`язати старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Т.М. винести постанову про закриття виконавчого провадження з підстав передбачених ч. 5 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язати виключити ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників на підставі ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із закриттям виконавчого провадження.

Рух справи в суді.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.01.2026 року справу передано головуючій судді Панченко О.М.

Судом призначено судовий розгляд скарги на 19.02.2026 року на 14.05 год.

Згідно з довідкою секретаря судових засідань Сарнавського М.О. від 19.02.2026 року судове засідання призначене на 19.02.2026 року знято з розгляду в зв`язку з внутрішньою помилкою сервера ВКЗ. Наступне судове засідання призначено на 18.03.2026 року на 10.20 год.

Позиція учасників справи.

Представник заявника в судовому засіданні в повному обсязі підтримала викладене у скарзі та просила суд про її задоволення.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вказуючи на те, що боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_3 навпаки постійно перешкоджає побаченням стягувача - батька з донькою. Зауважив, що закриття виконавчого провадження надасть можливість боржнику уникати в подальшому виконання рішення суду, а батько дитини буде позбавлений можливості взагалі бачитися з дитиною.

Від стягувача ОСОБА_5 16.03.2026 року до суду надійшли додаткові пояснення в яких зазначає, що він проти закриття виконавчого провадження, оскільки поки воно відкрите це єдиний законний шлях бачитися з донькою. Після ухвалення судом рішення і до відкриття виконавчого провадження матір дитини не хотіла виводити дитину на побачення згідно з установленим судом графіком. На її дії було декілька звернень до поліції та в Службу у справах дітей. Крім того, за весь час проживання з матір`ю, дитина була налаштована не належним чином на спілкування з ним, бачитись не хотіла, не відповідала на дзвінки та смс повідомлення. Нещодавно йому зателефонувала ОСОБА_3 та з претензіями повідомила, що державний виконавець внесла її в реєстр боржників і вона тепер не може продати свій автомобіль. Просив скаргу залишити без задоволення.

Представник заінтересованої особи Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась. На виконання ухвали суду про витребування доказів, надіслала до суду матеріали виконавчого провадження.

Таким чином, з урахуванням відомостей про сповіщення учасників провадження, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності представника заінтересованої особи, яка повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Обставини справи, встановлені судом.

04.11.2022 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, у її вихованні та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, - задоволено частково.

Зобо`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_6 .

Встановлено наступний графік спілкування батька, ОСОБА_5 з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною в такі дні: перший та третій тиждень місяця, субота з 16.30 год. до 20.30 год. враховуючи бажання та графік занять дитини;

-другий та четвертий тиждень місяця, неділя з 16.30 год. до 20.30 год., враховуючи бажання та графік занять дитини;

-безперешкодний телефонний або відеозв`язок доньки з батьком з понеділка по п`ятницю в проміжок часу з 19.30 год. до 20.30 год., враховуючи бажання та графік занять дитини;

-кожен літній канікулярний період кожного року ( 30 днів) для оздоровлення та лікування дитини, за домовленістю з матір`ю дитини та за бажанням дитини;

-кожен зимовий канікулярний період кожного року (5 днів) для оздоровлення та лікування дитини, за домовленістю з матір`ю дитини та за бажанням дитини;

-кожен осінній та весняний канікулярний період кожного року за домовленістю з матір`ю дитини та за бажанням дитини;

-святкові дні: Православне Різдво та Новий Рік кожен парний рік дитина святкує з батьком ОСОБА_5 .

Зустрічі проводити з урахуванням бажання дитини, за домашньою адресою батька та/або за домашньою адресою дитини, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дитини, без присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 908.00 грн.

15.08.2023 року державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Т.М. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим 07.07.2023 року Деснянським районним судом м. Києва на підставі заяви ОСОБА_5 від 10.08.2023 року.

05.09.2023 року державним виконавцем було винесено вимогу в якій повідомлено, що 10.09.2023 року з 16.30 до 20.30 год. будуть проводитися виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_1 .

10.09.2023 року державним виконавцем було складено акт про те, що рішення суду не виконується та матір не вивела доньку до батька.

11.09.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_3 в розмірі 1700.00 грн. за невиконання рішення суду.

13.09.2023 року боржник ОСОБА_3 сплатила штраф, квитанція про оплату міститься в реєстрі виконавчих проваджень.

07.10.2023 року та 15.10.2023 року державним виконавцем складено акти про те, що боржник перешкод не чинила, дитину вивела до батька, але дитина відмовилася спілкуватися з батьком.

23.10.2023 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.

18.12.2023 року вимогою виконавця було повідомлено сторін виконавчого провадження про заплановану перевірку виконання рішення суду та виїзд державного виконавця 03.01.2026 року за адресою боржника.

03.01.2026 року держаним виконавцем складено акт, про те, що боржник ОСОБА_3 не перешкоджала виконанню рішення суду і вивела дитину на побачення з батьком, проте стягувач (батько) не з`явився.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі №11-рп/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається із встановлених судом обставин, виконавче провадження №72519486 відкрито на виконання рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, у її вихованні та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Відповідно до статей 447, 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачено положенням статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої-третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну, відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, якщо рішення суду можливо виконати без участі боржника, державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо судове рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, при примусовому виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, державний виконавець може здійснювати дії, які визначені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», та не має права вчиняти інших заходів примусового виконання рішень, оскільки законом таких прав йому не передбачено.

За таких обставин, коли боржником не виконано рішення, яке не може бути виконано без його участі, виконавець, надіславши до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №712/12377/17, від 18 січня 2023 року у справі №757/7499/17 та від 29 травня 2023 року у справі № 760/34745/21.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною здійснюється у порядку, передбаченому статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Висновки за результатами судового розгляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 зазначив, що підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником. Зазначене положення закону має застосовуватися не формально, а сутнісно, коли рішення суду реально й фактично виконано.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Іммобільяре Саффі проти Італії" від 28 липня 1999 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

У рішенні від 07 жовтня 2021 року у справі «Вихованок проти України» ЄСПЛ зазначив, що під час здійснення виконавчого провадження втручання державних виконавців по суті зводилося лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником. Після скарг заявника національні суди розкритикували спосіб здійснення виконавчого провадження державними виконавцями. Суд вважав, що такий обмежений підхід державних виконавців був недостатнім. Ніщо не свідчить про те, що під час виконавчого провадження органи державної влади коли-небудь розглядали механізми добровільного виконання рішення, наприклад, шляхом розробки комплексної стратегії виконання, у тому числі цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків. Залишається незрозумілим, наскільки до процесу могли бути залучені органи опіки та піклування, та чи могли бути використані які-небудь засоби врегулювання сімейних конфліктів. Суд повторив, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того, такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю за винятком випадків, коли подібне може зашкодити її здоров`ю та розвитку.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_3 не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною стягувачу ОСОБА_5 , що підтверджується, зокрема, актами державного виконавця, складеними 07.10.2023 р., 15.10.2023 р., 03.01.2026 р.

Водночас, встановивши, що між ОСОБА_5 і його дитиною ОСОБА_6 втрачено контакт, дитина не виявляє бажання спілкуватися з батьком, представники служби у справах дітей та психолог жодного разу не були присутні при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні, а державний виконавець, обмежилася лише складанням постанови про накладення штрафу, не вчинила усіх передбачених законом заходів щодо виконання судового рішення, зокрема щодо активної співпраці з представниками органу опіки і піклування та психологом, залучення їх до роботи з дитиною і батьками з метою налагодження стосунків між ними, суд дійшов обґрунтованого висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, у частині виключення заявниці з Єдиного реєстру боржників, оскільки як встановлено під час розгляду скарги заявниця ОСОБА_3 добровільно виконує рішення суду.

Доводи сторони скаржника про те, що ОСОБА_3 добровільно виконує рішення суду, не спростовує висновків суду про передчасність винесення постанови про закриття виконавчого провадження, адже актами державного виконавця встановлено, що дитина неодноразово відмовлялась від проводження часу з батьком, що не може свідчити про реальне і фактичне виконання рішення суду про визначення ОСОБА_5 способу участі у вихованні малолітньої дитини і вжиття державним виконавцем усіх заходів, необхідних для цього.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6,19, 124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 2, 4, 5, 10, 12, 77-83, 354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Скаргу заявника ОСОБА_3 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, - задовольнити частково.

Зобов`язати старшого державного виконавця Вишневського відділу ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Дрижко Тетяну Миколаївну виключити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Єдиного реєстру боржників.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 31.03.2026 року.

Суддя: О.М. Панченко