Справа № 758/4716/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Левицької Я.К.,

присяжних Алексєєнко А.В., Золотарського Р.А.,

за участю секретаря судового засідання Невмержицької Н.М.,

представника заявника Коваленко Л.О.,

особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, ОСОБА_1 ,

представника такої особи Вознюка В.А.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

прокурора Зоріної О.Г.,

розглянувши в порядку окремого провадження у закритому судовому засіданні справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія», заінтересована особа ОСОБА_2 , про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» (надалі - КНП «Психіатрія») про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що 20.03.2026 о 14:36 до КНП «Психіатрія» за направленням відділення Е(ш) МД № 14 КНП «Центр ЕМД та МК» виклик № 7606 спеціалізованою психіатричною бригадою була доставлена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та госпіталізована за невідкладними медичними показами до відділення № 4.

Психічний стан особи при госпіталізації: продуктивному контакту недоступна, дивиться перед собою в одну точку, поза статична, уникає зорового контакту з лікарем, не реагує на звернення, не запитання не відповідає, мутична, вкрай негативістична, часом при зверненні примружує очі, щільніше закриває рота. Судячи з описаної поведінки, галюцінує, але приховує, дисимулює хворобливі переживання. Мислення паралогічне, по суті розірване. Емоційно парадоксальна. Критика до стану відсутня. Перед госпіталізацією під впливом імперетивних псевдогалюцінацій кидалась під транспорт, що представляє реальну небезпеку для життя пацієнтки. Пояснити свою поведінку не може. Категорично відмовляється від їжі та питва. Неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на достатньому рівні, відмова від їжі та питва представляє небезпеку для її життя. Категорично відмовляється від госпіталізації та лікування.

23.03.2026 року ОСОБА_1 оглянута комісійно у складі заступника директора з стаціонарної допомоги Дмитра Лебедева, завідувача відділенням № 4, лікаря-психіатра Лариси Коваленко, з метою вирішення питання необхідності примусової госпіталізації пацієнтки до закладу із надання психіатричної допомоги.

Згідно з заключенням комісія дійшла висновку, що пацієнтка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічний розлад у вигляді: Шизофренія параноїдної форми, безперервний перебіг. Галюцінаторно-параноідний синдром з кататонічними включеннями.

У зв`язку з категоричною відмовою пацієнтки від стаціонарного лікування, враховуючи те, що ОСОБА_1 є не критичною до власного психічного стану, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, існує потреба у госпіталізації до КНП «Психіатрія» в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 24.03.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також залучено до участі у справі адвоката з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для представництва інтересів ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 24.03.2026 представник заявника лікар-психіатр Коваленко Л.О. підтримала заяву про примусову госпіталізацію особи до психіатричного стаціонару з підстав, викладених у заяві. Зазначила, що на момент судового розгляду ОСОБА_1 не є критичною до власного психічного стану. Крім того, із анамнезу хвороби вбачається, що протягом року це вже третє звернення до суду про госпіталізацію ОСОБА_1 до КНП «Психіатрія» в примусовому порядку. Особа проходить лікування в примусовому порядку, після чого через деякий час припиняє прийом ліків, що призводить до критичного стану. Зауважила, що ОСОБА_1 несе небезпеку для себе, оскільки відмовляється від прийому питва та їжі, критично не ставиться до свого психічного стану. Враховуючи це зазначила, що ОСОБА_1 потребує подальшого стаціонарного лікування у психіатричному закладі.

В судовому засіданні особа, відносно якої вирішувалось питання надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, ОСОБА_1 заперечила проти задоволення заяви.

Представник особи, відносно якої вирішувалось питання надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, адвокат Вознюк В.А. заперечив проти примусової госпіталізації ОСОБА_1 . Посилався на те, що підстави, визначені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку в даному випадку відсутні. ОСОБА_1 не несе небезпеку для себе чи оточуючих.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 , зазначив, що підтримує позицію лікуючого лікаря. Пояснив, що у лютому 2025 року він звернувся до КНП «Пстхіатрія» із заявою про госпіталізацію доньки, оскільки вона перебувала у «застиглій» позі, на нього та дружину не реагувала. Оскільки Подільським районним судом міста Києва було відмовлено у задоволенні заяви КНП «Пстхіатрія», то ОСОБА_1 лікування не приймала, поводилась не адекватно, відмовилась від прийому питва та їжі, що призвело до критичного стану. З 07.06.2025 року по 22.08.2025 року вона проходила стаціонарне лікування в КНП «Пстхіатрія» в порядку примусової госпіталізації на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва. Приблизно у листопаді 2025 року вона відмовилась від лікування, її стан деякий час залишався задовільним, однак надалі погіршився. З кінця грудня 2025 року стала застигати на короткий час в одноманітних позах. З 15.01.2025 року по 20.02.2026 року знаходилась на стаціонарному лікуванні на підставі рішення суду. Після виписки в стані покращення амбулаторного лікування не приймала, пішла до дому до хлопця, контактів з батьками не підтримувала. Потім винайняла номер у готелі, категорично відмовлялась від спілкування з батьками. Зібрала речі, взяла із собою собаку і збиралась їхати до Відня, однак на вокзалі почала поводитись неадекватно: кидалась на машини, ходила по проїзній частині вулиці, говорила, що є громадянкою Австрії, у неї нема батьків, потім застигла, не реагувала на звернення, дивилась в одну точку, про це йому та дружині повідомила перехожа, яка викликала поліцію.

Прокурор Зоріна О.Г. у судовому засіданні зазначила, що не вбачає підстав для незадоволення заяви, оскільки лікар підтвердив захворювання ОСОБА_1 , а батько останньої підтвердив, що такий стан триває вже деякий час.

Заслухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Звернення КНП «Психіатрія» до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку обумовлене категоричною відмовою останньої від стаціонарного лікування, перебування її у стані, що становить реальну загрозу для неї, неспроможність особи самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та наявністю психічного розладу, встановленого психіатричним оглядом особи.

У відповідності до положень Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст. 28 Конституції України передбачено, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово -психіатричної експертизи посмертно.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь - яку медичну спеціальність, інші особи.

Як встановлено судом, на момент поступлення до КНП «Психіатрія» 20.03.2026 ОСОБА_1 продуктивному контакту недоступна, дивиться перед собою в одну точку, поза статична, уникає зорового контакту з лікарем, не реагує на звернення, не запитання не відповідає, мутична, вкрай негативістична, часом при зверненні примружує очі, щільніше закриває рота. Судячи з описаної поведінки, галюцінує, але приховує, дисимулює хворобливі переживання. Мислення паралогічне, по суті розірване. Емоційно парадоксальна. Критика до стану відсутня. Перед госпіталізацією під впливом імперетивних псевдогалюцінацій кидалась під транспорт, що представляє реальну небезпеку для життя пацієнтки. Пояснити свою поведінку не може. Категорично відмовляється від їжі та питва. Неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на достатньому рівні, відмова від їжі та питва представляє небезпеку для її життя. Категорично відмовляється від госпіталізації та лікування.

Згідно з висновком консиліуму лікарів-психіатрів КНП «Психіатрія» від 23.03.2026 ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Шизофренія параноїдної форми, безперервний перебіг. Галюцінаторно-параноідний синдром з кататонічними включеннями».

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу положень статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Враховуючи, що у ОСОБА_1 виявлений тяжкий психічний розлад та вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для її життя та здоров`я, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки вбачаються підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без усвідомленої згоди.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 95, 264-265, 339-342 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального некомерційного підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія», заінтересована особа ОСОБА_2 , про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Госпіталізувати в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія».

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Рішення суду допустити до негайного виконання. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне найменування учасників справи:

Заявник - Комунальне некомерційне підприємства «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія», юридична адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, 103, .

Особа щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Я.К. Левицька

Присяжні А.В. Алексєєнко

Р. А. Золотарський