Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/220/26

23 березня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Битківського Л.М.,

присяжних Вінтоняк М.В., Середюк І.В.

з участю секретаря Чорній К.М.,

представника заявника Рубцової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Рубцова Камілія Вячеславівна, заінтересовані особи ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Богородчанський відділ реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рубцова К.В., звернувся в суд із заявою про оголошення померлим батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Богородчанський відділ реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, молодшого сержанта, командира 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 4 єгерської роти єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_2 .

16 липня 2025 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 було сповіщено про те, що її син ОСОБА_3 зник безвісти 14 липня 2025 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Чунишине Покровського району Донецької області. 21 липня 2025 року Відділенням поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області зареєстровано кримінальне провадження №20000100 у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 зник безвісти на території бойових дій. Службовим розслідуванням було встановлено, що на підставі бойового наказу командира 4 єгерської роти НОМЕР_3 єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_2 №7/8 08.07.2025 року, після проведеного інструктажу, 08 липня 2025 року молодший сержант ОСОБА_3 командир 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 4 єгерської роти НОМЕР_3 єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_2 , в складі групи військовослужбовців, заступив на бойове чергування поблизу н.п. Чунишине , Покровської міської громади Покровського району Донецької області, позиція «ПАЛЕРМО». 13 липня 2025 року близько 17 год. на позицію «ПАЛЕРМО» відбулась спроба штурмових дій ворога, відбувся стрілецький бій. Молодший сержант ОСОБА_3 знаходився на СП. Атака ворога була відбита. Після бою молодший сержант ОСОБА_3 , не відповідав на голосовий зв`язок та згодом було виявлено тіло ОСОБА_3 в окопі під накриттям, без ознак життя. У зв`язку з інтенсивністю бойових дій, через щільний вогонь противника та постійні артилерійські обстріли провести евакуацію тіла ОСОБА_3 немає можливості. ОСОБА_3 військовослужбовець визначений як безвісти зниклий в добовому журналі бойових дій 2 єгерського батальйону (№1918-1т.7 від 01.07.2025 року).

Сумніватись щодо факту смерті ОСОБА_3 немає підстав, а тому оголошення його померлим є необхідним для подальшої реєстрації цього у органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала із підстав наведених у ній, просила задовольнити заявлені вимоги.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві вказала, що не має змоги з`явитися в судове засідання у зв`язку з поганим самопочуттям. Зазначила, що із викладеними обставинами у заяві погоджується, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У поданому поясненні клопотав провести розгляд справи за відсутності представника військової частини.

Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У поданій заяві серед іншого зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, обставиною, яка дає підстави стверджувати, що ОСОБА_3 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підстави припустити його загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом є акт службового розслідування військової частини НОМЕР_2 . Тобто всією можливою інформацію щодо ОСОБА_3 володіє командування військової частини НОМЕР_2 . З заяви вбачається, що оголошення померлим зумовлено необхідністю оформлення одноразової грошової допомоги. Оскільки зниклий безвісти не проходив військову службу у Міністерстві оборони України то, відповідно, Міністерство оборони України не володіє інформацією про нього. Міністерство оборони України центральний орган виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Міноборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади зі забезпечення реалізації державної політики у сфері оборони. Зниклий безвісті за особливих обставин входив до особового складу військової частини НОМЕР_2 , яка в свою чергу входить до складу Збройних Сил України які підпорядковані Міністерству оборони України, що здійснює забезпечення, військово політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України. Таким чином, Міністерство оборони України здійснює забезпечувальну діяльність Збройних Сил України, а не безпосереднє керівництво ними і не може володіти інформацією щодо зазначеного військовослужбовця. Додатково звернув увагу, що алгоритм дій державних органів щодо виплати одноразової грошової допомоги врегульовано Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45. Також у поданій заяві представник клопотав провести розгляд справи за відсутності представника Міністерства оборони України.

Представник заінтересованої особи - Богородчанського відділу реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про місце і час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді молодшого сержанта, командира 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 4 єгерської роти єгерського батальйону.

16 липня 2025 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 було сповіщено про те, що її син ОСОБА_3 зник безвісти 14 липня 2025 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Чунишине Покровського району Донецької області.

21 липня 2025 року Відділенням поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області зареєстровано кримінальне провадження №20000100 у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 зник безвісти на території бойових дій. Службовим розслідуванням, проведеним у військовій частині встановлено, що на підставі бойового наказу командира 4 єгерської роти НОМЕР_3 єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_2 №7/8 08 липня 2025 року після проведеного інструктажу 08 липня 2025 року молодший сержант ОСОБА_3 , командир 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 4 єгерської роти НОМЕР_3 єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_2 , в складі групи військовослужбовців заступив на бойове чергування поблизу н.п. Чунишине, Покровської міської громади Покровського району Донецької області, позиція «ПАЛЕРМО».

13 липня 2025 року близько 17 год. на позицію «ПАЛЕРМО» відбулась спроба штурмових дій ворога, відбувся стрілецький бій. Атака ворога була відбита. Після бою молодший сержант ОСОБА_3 не відповідав на голосовий зв`язок, а згодом було виявлено тіло ОСОБА_3 в окопі під накриттям, без ознак життя. У зв`язку з інтенсивністю бойових дій, через щільний вогонь противника та постійні артилерійські обстріли провести евакуацію тіла ОСОБА_3 виявилось неможливим, тому військовослужбовець ОСОБА_3 визначений як безвісти зниклий в добовому журналі бойових дій 2 єгерського батальйону (№1918-1т.7 від 01.07.2025 року).

Письмовими поясненнями очевидців, які були опитані в ході проведення службового розслідування, встановлено, що ОСОБА_3 , виконуючи бойове розпорядження командира, разом із групою військовослужбовців перебував на бойових позиціях поблизу населеного пункту Чунишине, покровської міської громади, Покровського району Донецької області на позиції «Палермо» і в результаті стрілецького бою ОСОБА_3 отримав поранення несумісні з життям та загинув на місці.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09 серпня 2025 року за результатами службового розслідування командира командира 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 4 єгерської роти єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_3 , з 13 липня 2024 року постановлено вважати «безвісно зниклим військовослужбовцем» під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

Станом на момент подання заяви тіло загиблого ймовірно знаходиться на місці загибелі та не може бути евакуйоване на підконтрольну Україні територію. Таким чином, факт смерті солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується актом службового розслідування, письмовими поясненнями свідків, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09 серпня 2025 року №5367 про результати службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 .

Оголошення ОСОБА_3 померлим є необхідним для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.

Аналізуючи пояснення представника заявника, досліджені документи, суд зауважує наступне.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі N 204/7924/23 (провадження N 61-16728св23)).

Таким чином, оголошення померлим - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі N 755/11021/22 (провадження N 14-94цс24): оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: "фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років" - та дві спеціальні: "якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців" та "за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру".

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року N 5-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali); "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі N 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року N 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану").

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року N 1932-XII "Про оборону України" (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів "воєнними діями" словами "збройним конфліктом".

Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: "Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту".

Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року N 2469-VIII "Про національну безпеку України").

Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії "воєнні дії", "збройний конфлікт" і "воєнний стан". Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями "воєнні дії" і "збройний конфлікт", а не "воєнний стан". Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.

Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.

Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

Проаналізувавши матеріали справи, суд звертає увагу на те, що загибель військовослужбовця ОСОБА_3 об`єктивно підтверджується дослідженими судом доказами.

Від оголошення військовослужбовця загиблим (померлим) під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії держави-окупанта проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявниці.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно чинного законодавства та на підставі долучених документів є всі підстави для визнання ОСОБА_3 загиблим на підставі ч.2 ст.46 ЦК України.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Суд зауважує, що під час проведення службового розслідування військовою частиною самостійно було встановлено, що ОСОБА_3 в результаті стрілецького бою отримав поранення несумісне з життям та загинув на місці.

Виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і є продовженим станом на дату постановлення рішення суду.

Бойові дії на території України, зокрема Донецької області тривають з 2014 року, день та час їх закінчення не відомий, значна кількість людей, в тому числі військовослужбовців, вважаються зниклими безвісти, в тому числі ОСОБА_3 .

Заявник не може належним чином реалізувати своїх прав, зокрема спадкування, отримати виплати, впорядкувати питання власності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Чунишине Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання. Тому заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 46 ЦК України, ст.76-81, 89, 263-265, 293, 308, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 - померлим під час захисту Батьківщини; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті населений пункт Чунишине Покровського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Битківський

присяжні М.В. Вінтоняк І.В. Середюк