ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 643/14808/21

провадження № 61-15060св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів:Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Харківська міська рада, Шоста Харківська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Лобов О. А., Дорош А. І., Триголов В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання, заінтересовані особи: Харківська міська рада, Шоста Харківська державна нотаріальна контора. Просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 01 жовтня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті останньої.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період часу з 01 жовтня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ? день смерті ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 03 січня 2025 року Харківська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, у якій, крім іншого, просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2025 року поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року та відкрито апеляційне провадження у справі.

При цьому апеляційний суд зазначив, що строк на оскарження рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2025 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Рябініної К. О. звернулась до суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга була мотивована, зокрема, тим, що апеляційним судом належним чином не перевірено, чи наведено правові підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Постановою Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Рябініної К. О. задоволено, постанову Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2025 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд взагалі не надав правову оцінку аргументам заявника апеляційної скарги щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, формально поновивши такий строк. Апеляційний суд не встановив і не зазначив поважні причини значного пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не з`ясував, чи наявні правові підстави для його поновлення та чи не свідчить таке поновлення про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку із чим зробив передчасний висновок про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Справа надійшла з Верховного Суду до Полтавського апеляційного суду27 жовтня 2025 року.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Харківської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року з підстав його необґрунтованості.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заінтересованою особою не дотримано строки апеляційного оскарження рішення і не надано доказів наявності об`єктивних перешкод для подачі апеляційної скарги у встановлений законом строк, тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2024 року необхідно відмовити на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Узагальнені доводи касаційної скарги

27 листопада 2025 року Харківська міська рада через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року, у якій просить скасувати вказане судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанціїзі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, що мають значення.

Доводи інших учасників справи

12 січня 2026 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Рябініної К. О. подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

02 лютого 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (справа «Дія 97» проти України» (заява № 19161/04) від 21 жовтня 2010 року).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині першій статті 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Підстави залишення апеляційної скарги без руху та повернення апеляційної скарги визначені у статті 357 ЦПК України.

У частинах третій, четвертій статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, апеляційний суд виходив із того, Харківська міська рада пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також не надала доказів існування об`єктивних перешкод для подання апеляційної скарги у встановлений законодавством строк.

Верховний Суд вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним, оскільки аналіз положень статей 357, 358 ЦПК України свідчить про те, що законодавство України не передбачає постановлення ухвали про відмову

у відкритті апеляційного провадження з підстав, які визначені у пункті 4 частини першої статті 358 ЦПК України, без попереднього залишення апеляційної скарги без руху та надання заявнику десятиденного строку для звернення до суду із заявою про поновлення строку або наведення інших підстав для поновлення строку.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/24541/17 (провадження № 61-47961св18), від 14 серпня 2024 року у справі № 465/1987/21 (провадження № 61-5365св24).

Разом із тим, Полтавський апеляційнийсуд, дійшовши висновку, що вказані Харківською міською радою у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підставипропуску такого строку є неповажними, постановивухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, які визначені у пункті 4 частини першої статті 358 ЦПК України, без попереднього залишення апеляційної скарги без руху та надання заявнику десятиденного строку для наведення інших підстав для поновлення строку.

Отже, апеляційний суд неправильно застосував норми процесуального права, внаслідок чого передчасно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, оскільки оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов