Єдиний унікальний номер справи № 361/4762/22
Провадження № 22-ц/824/1584/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зобов`язання усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою, а також про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2022 року позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом до відповідачів.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 липня 2019 року є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, а саме: позивачу належало 2/3 частки, відповідачу - 1/3 частки.

26 листопада 2020 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про поділ житлового будинку в натурі, відповідно до умов якого кожній зі сторін виділено окремий самостійний об`єкт нерухомого майна з визначеним переліком житлових приміщень, господарських будівель і споруд та присвоєно окремі поштові адреси. Право власності позивача на виділений їй житловий будинок з господарськими спорудами зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після поділу житлового будинку сторони розпочали процедуру оформлення права власності на земельні ділянки. Відповідачу рішенням Великодимерської селищної ради у грудні 2021 року передано у власність земельну ділянку площею 0,1500 га з присвоєнням кадастрового номера. Позивач, у свою чергу, виготовила технічну документацію із землеустрою, звернулася до селищної ради з відповідними заявами про передачу земельної ділянки у власність, однак станом на момент звернення до суду рішення органом місцевого самоврядування не прийнято.

Позивач вказує, що після реєстрації відповідачем права власності на земельну ділянку останній почав вчиняти дії, спрямовані на створення перешкод у користуванні належним позивачу майном, визначеним договором про поділ житлового будинку, зокрема обмежив доступ до господарських будівель і споруд шляхом заварювання воріт, встановлення замків, монтажу металевого паркану, а також самовільно користувався майном позивача.

Крім того, зазначено, що дії відповідача унеможливили повноцінне користування погребом та іншими господарськими спорудами, а також супроводжувалися самовільним встановленням огорожі на території, якою користується позивач, що стало підставою для звернення до правоохоронних органів.

На думку позивача, відповідач систематично та умисно порушує її право власності, створює перешкоди у користуванні майном, що спричинило їй та членам її сім`ї моральні страждання, необхідність неодноразового звернення до органів влади та суду, зміну звичного способу життя, у зв`язку з чим позивач просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: зобов`язати відповідача ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні нею власністю за адресою: АДРЕСА_1 , а саме господарськими будівлями та спорудами: навісом - Б, сараєм - 1/2 В, погребом - Д, огорожею - N, шляхом відкриття (відмикання, розварування) фасадних воріт та вхідної хвіртки, що є частиною металево - з/б плит огорожі з АДРЕСА_1 (що позначено у технічному паспорті на будинок позивача літерою N), демонтувати за власний рахунок металевий паркан, який примикає до сараю (що позначено у технічному паспорті на будинок позивача літерою 1/2 В), демонтувати за власний рахунок металевий паркан, що примикає від будинку АДРЕСА_1 до металево - з/б плит огорожі вулиці Броварській, демонтувати за власний рахунок металевий паркан, який розташований біля погребу (що позначено у технічному паспорту на будинок позивача літерою - Д); зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди у користуванні власністю за адресою: АДРЕСА_1 , а саме господарськими будівлями та спорудами: навісом - Б, сараєм - В, погребом - Д, огорожею - N; стягнути з ОСОБА_1 на свою користь моральну шкоду у розмірі - 30 000 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (ХХ сесії VIII скликання) від 02 грудня 2021 року № 650 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості» у частині затвердження виготовленої ТОВ «Перша земельна агенція» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_1 , передачі безкоштовно у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1500 га, в АДРЕСА_1 , присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру: :01:019:0060, внесення відповідних змін до земельно-кадастрової документації;

- скасовано державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - право власності //номер запису про право власності/довірчої власності: 45607125 /Індексний номер витягу: 289820416. Дата, час формування: 13.12.2021 09:44:50. Витяг сформовано: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Київська обл. Підстава формування витягу: заява з реєстраційним номером: 4961111, дата і час реєстрації заяви: 06.12.2021 12:21:20, заявник: ОСОБА_1 (Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060; - об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка; - кадастровий номер: :01:019:0060; - опис об`єкта: площа (га): 0.15. Актуальна інформація про право власності: - номер запису про право власності/довірчої власності: 45607125; - тип права власності: право власності; - дата, час державної реєстрації: 06.12.2021 12:21:20; - державний реєстратор: Дорогань Катерина Володимирівна, Виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Київська обл.; - підстава для державної реєстрації: витяг з рішення, серія та номер: № 650, виданий 02.12.2021, видавник: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області; - підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62225282 від 13.12.2021 09:42:36, Дорогань Катерина Володимирівна, Виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Київська обл.; - форма власності: приватна; - розмір частки: 1; - власники: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна);

- зобов`язано ОСОБА_1 усунути існуючі перешкоди для ОСОБА_2 у користуванні господарськими будівлями та спорудами, що належать їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: навісом «Б», сараєм 1/2 «В», погребом «Д», огорожею «N» - шляхом відкриття (відмикання, розварювання) фасадних воріт та вхідної хвіртки, що є частиною металево-залізобетонних плит огорожі з вулиці Броварської, - демонтувати за власний рахунок металевий паркан, який примикає до сараю 1/2 «В», - демонтувати за власний рахунок металевий паркан, який примикає від будинку АДРЕСА_1 до металево-залізобетонних плит огорожі «N» по цій же вулиці, - демонтувати за власний рахунок металевий паркан, що розташований біля погребу «Д»;

- зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належними їй на праві власності господарськими будівлями та спорудами: навісом «Б», сараєм 1/2 «В», погребом «Д», огорожею «N» по АДРЕСА_1 .

- стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Крім зазначеного оскаржуваним рішенням стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі - 3 058, 60 грн., витрати пов`язані з розглядом справи: проведенням експертизи у розмірі - 26 766, 00 грн, вчиненням процесуальних дій у розмірі - 16 000, 00 грн, оплатою професійної правничої допомоги у розмірі - 50 400, 00 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі - 1 073, 60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 12 600, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі - 992, 40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 30 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу. Основними доводами апеляційної скарги є посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи; апелянт стверджує, що позивач обрала неналежний спосіб захисту, оскільки спір щодо користування господарськими спорудами підлягав вирішенню шляхом встановлення сервітуту, а не скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації права власності на земельну ділянку. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

10 листопада 2025 року до апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення - без змін. Крім того просив вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.

Станом на день розгляду справи відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання, призначене на 05 лютого 2025 року з`явилися позивач ОСОБА_2 та його представник Шмаров О.В., які просили апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, сторона позивача заперечувала щодо відкладення розгляду справи на підставі заявленого стороною відповідача клопотання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, 04 лютого 2026 року представники відповідача ОСОБА_1 - адвокат Хитрий М.В. та адвокат Рощин І.Г. направили на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи.

У поданому представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Рощиним І.Г. клопотанні останній просить відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання у призначений час.

Водночас конкретні причини неможливості прибуття до суду в тексті клопотання не зазначені та фактично міститься лише посилання на сам факт неможливості явки без його обґрунтування. З огляду на викладене, суд зазначає, що у клопотанні не наведено належного та переконливого обґрунтування причин неможливості прибуття представника до судового засідання. Посилання лише на факт неможливості явки без зазначення конкретних підстав не відповідає вимогам статей процесуального законодавства щодо обґрунтованості клопотань.

Відтак, суд вважає клопотання необґрунтованим і відмовляє у його задоволенні.

Основними доводами клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Хитрого М.В. є те, що останній у день призначеного судового засідання у даній справі, яка призначена на 11:00 год., має одночасно брати участь у розгляді іншої справи № 361/5438/25 у Броварському міськрайонному суді Київської області, яка призначена на 05 лютого 2026 року на 10:00 год., у межах якої він здійснює захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому адвокат посилається на укладений 25.10.2021 року договір про надання правової допомоги з ОСОБА_1 та виданий ордер № 2118989 від 04.02.2026 року на представництво його інтересів у Київському апеляційному суді, зазначаючи про об`єктивну неможливість своєчасного прибуття до суду апеляційної інстанції у зв`язку з часовою зайнятістю в іншому судовому засіданні та значною відстанню між судами, у зв`язку з чим просить відкласти розгляд апеляційної скарги.

Щодо доводів клопотання апеляційний суд зазначає, що розгляд апеляційної скарги було призначено ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року. Сторона відповідача була завчасно повідомлена про дату та час розгляду справи, при цьому, відповідно до матеріалів справи, у відповідача є інший представник. Таким чином, сторона відповідача мала достатньо часу для планування свого графіка та запобігання накладкам у підготовці до судового засідання.

Крім того, відповідач не був позбавлений можливості самостійно здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді, проте не скористався цією можливістю та не надав обґрунтованих причин своєї відсутності.

Адвокат повідомив, що договір про надання правової допомоги з відповідачем було укладено 25 жовтня 2021 року. Водночас генерування ордера на представництво інтересів відповідача відбулося лише 04 лютого 2026 року, тобто за день до судового засідання. Апеляційний суд вважає такі дії недобросовісними, оскільки вони свідомо могли призвести до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Також апеляційний суд зазначає, що сторона відповідача мала можливість заявити клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що дозволило б брати участь у розгляді справи незалежно від місця перебування, проте така можливість не була використана.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з нібито перебуванням представника в іншому судовому засіданні не містить належних і допустимих доказів та не підтверджене документально. Суду не надано жодних підтверджень того, що зазначений адвокат представляє інтереси будь-яких учасників у справі № 361/5438/25, що розглядається Броварським міськрайонним судом Київської області, а також відсутні докази призначення цієї справи на конкретний час, зазначений у клопотанні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи та продовжує розгляд справи у наявності явки сторін, яка є.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та належно встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_4 державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори від 26 липня 2019 року, зареєстрованого у реєстрі № 2-2017, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належало 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Куценком Є.О. від 26 липня 2019 року, зареєстрованого у реєстрі № 2-2020, ОСОБА_1 належала 1/3 частина будинку

АДРЕСА_1 .

26 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, посвідчений державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Куценком Є.О., зареєстрований в реєстрі за № 2-3976, за умовами якого співвласники домовилися про поділ в натурі між собою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,6 кв.м, житловою

- 68,5 кв.м.

Згідно з пунктом 5 вказаного договору за домовленістю співвласників, а також згідно з висновком, виданим 11 березня 2020 року за № 756 ТОВ «ЗЕМКОНСАЛТИНГ», щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, співвласнику - 1 ОСОБА_2 передається у приватну власність житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., а саме приміщення: 2-1-веренда, загальною площею 6,1 кв.м., 2-2 - кімната, житловою площею 7,8 кв.м., 2-3 - кімната, житловою площею 19.8 кв.м., 2-4 - кімната, житловою площею 6,6 кв.м., 2-5 - кухня, загальною площею 10.1 кв.м, та господарські будівлі та споруди: навіс - Б, сарай - 1/2 В, погріб - Д, колодязь - К, огорожа - N, що утворюють новий один цілий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 5 вказаного договору передбачено, що за домовленістю співвласників, а також згідно з висновком, виданим 11 березня 2020 року за № 756 ТОВ «ЗЕМКОНСАЛТИНГ», щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, співвласнику - 1

ОСОБА_1 передається у його приватну власність житловий будинок, позначений на плані літерою А-1, загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., а саме приміщення: 1-1 - кухня, загальною площею 9,9 кв.м., 1-2 - кімната, житловою площею 9,4 кв.м., 1-3 - кімната, житловою площею 7,2 кв.м., 1-4 - кімната, житловою площею 17,7 кв.м., та господарські будівлі і споруди: сарай 1/2 В, сарай - в, вбиральня - Г, огорожа - N, що утворюють новий один цілий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

26 листопада 2020 року державним реєстратором зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право на житловий будинок, загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м. за ОСОБА_2 , опис: житловий будинок позначений на плані літерою А-1 з господарськими будівлями та спорудами: навіс - Б, сарай - 1/2 В, погріб - Д, колодязь - К, огорожа - N, підставою для державної реєстрації є договір про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, серія та номер 2-3976, виданий 26.11.2020 року, Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області.

На підставі рішення Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 82 від 17 березня 2020 року присвоєно поштову адресу житлового будинку, що належить ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 листопада 2020 року № 234234584 ОСОБА_1 значиться власником житлового будинку, загальною площею 44,2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: сарай 1/2 В, сарай - в, вбиральня - Г, огорожа - N за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Перша земельна агенція» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 дозволено оформлення права власності на земельну ділянку без підпису ОСОБА_2 в акті погодження меж у зв`язку з неприязними стосунками між ними.

Оскаржуваним рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 650 від 02 грудня 2021 року затверджено виготовлену ТОВ «Перша земельна агенція» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_1 ; передано безкоштовно у власність земельну ділянку гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1500 га, в АДРЕСА_1 ; встановлено, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: :01:019:0060. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що останнє прийнято на підставі виготовленої ТОВ «Перша земельна агенція» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та з урахуванням позитивних висновків та рекомендацій постійної комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 грудня 2021 року № 289820416 вбачається, що 06 грудня 2021 року державним реєстратором Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Дорогань К.В. здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :01:019:0060, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про право власності: 45607125.

Відповідно до довідки № 3828 від 15 грудня 2021 року, виданої Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, згідно із земельно-кадастровими даними за ОСОБА_2 значиться земельна ділянка, площею 0,1500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , комунікації, ЛЕП, земельні насадження.

Згідно з Витягом з протоколу засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 15 грудня 2021 року ОСОБА_2 дозволено оформлення права власності на земельну ділянку без підпису ОСОБА_1 в акті погодження меж у зв`язку з неприязними стосунками між ними.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Перша земельна агенція» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку

№ НВ-022 від 09 лютого 2022 року Відділом у Броварському районі міськрайонного управління у Броварському районі та м. Бровари Головного управління Держгеокадастру у Київській області 09 лютого 2022 року внесено відомості про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер: :01:019:0061, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

15 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області з питань отримання адміністративної послуги: передачі у власність земельної ділянки, згідно з технічною документацією із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж з/д в натурі (на місцевості). У додатку до заяви значиться: заява, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (зі спорудами), Витяг з Державного земельного кадастру (оригінал), копія паспорту громадянина України, копія ІПН (або повідомлення про відмову від його прийняття) або ЄДРПОУ (для юридичних осіб), опис прийнятих документів, технічний паспорт.

04 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Великодимерської селищної ради із заявою про надання відповіді щодо прийнятого рішення про передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області із заявою про проведення огляду житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 та фіксування перешкоди доступу до власного майна (житлового будинку, господарських споруд, сараю, погреба) шляхом демонтажу її з огорожі з металевого профнастилу і встановлення її ж огорожі з усіх сторін будинку ОСОБА_1 . Вказана заява винесена на розгляд комісії з розгляду та вирішення земельних спорів від 22 липня 2022 року. Так, відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання комісії з розгляду та вирішення земельних спорів від 22 липня 2022 року встановлено, що факти, зазначені у заяві ОСОБА_2 об`єктивного підтвердження не знайшли, оскільки підходи до будинку та господарських споруд наявні з АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 19 березня 2024 року за даними каталогу координат на земельну ділянку з кадастровим номер: :01:019:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , на цій земельній ділянці знаходяться відповідно до договору про поділ майна від 26 листопада 2020 року будівлі, споруди, власником яких є ОСОБА_2 , а саме навіс - «Б», яким фактично користується ОСОБА_1 у якості вольєру для пса та огорожа «N», довжиною 16,62 м з воротами та хвірткою (в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 756Б, що виготовлений ТОВ «Земюрконсантінг» станом на 11 березня 2020 року на замовлення ОСОБА_2 в таблиці характеристик вказано, що огорожа літ. «N» забудови 1990 року є металева та з/б плити. Сарай - 1/2 В, погріб - Д, колодязь - К, що належать на праві власності ОСОБА_2 та утворюють новий цілий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 не знаходиться на території земельної ділянки кадастровий номер: :01:019:0060. За даними каталогу координат на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:019:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , межі якої та розмір було визначено технічною документацією із землеустрою, розробленою ТОВ «Перша земельна агенція», замовником якої є ОСОБА_1 на цю територію попадають господарські будівлі та споруди: навіс - «Б», яким фактично користується ОСОБА_1 у якості вольєру для пса та огорожі - «N» довжиною 16,62 м з воротами та хвірткою, які утворюють новий цілий об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_2 відповідно до договору про поділ майна від 26 листопада 2020 року. Сарай - 1/2 В, погріб - Д, колодязь - К, що належать на праві власності ОСОБА_2 та утворюють новий цілий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 не знаходиться на території земельної ділянки, кадастровий номер: :01:019:0060. За даними каталогів координат земельні ділянки з кадастровим номером: :01:019:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , межі якої та розмір було визначено технічною документацією із землеустрою розробленою ТОВ «Перша земельна агенція» замовником якої є ОСОБА_1 та з кадастровим номером: :01:019:0061, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , межі якої та розмір було визначено технічною документацією із землеустрою, розробленою ТОВ «Перша земельна агенція», замовником якої є ОСОБА_2 є часткове накладення одна на одну площею 0,0103 га. З технічної точки зору причиною часткового накладення земельних ділянок з кадастровим номером: :01:019:0060, та кадастровим номером: :01:019:0061, одна на одну, згідно з розробленою технічною документацією ТОВ «Перша земельна агенція» стало, це не врахування розробниками інформації про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них, як це передбачено статтею 29 Закону України «Про землеустрій», а саме наявність договору про поділ жилого будинку, що є спільною частковою власністю від 26 листопада 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З огляду на висновок експертизи встановлено, що будівлі та споруди, власником яких є позивач відповідно до договору про поділ майна від 26 листопада 2020 року, а саме навіс - Б та огорожа N, знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер: :01:019:0060, власником якої є ОСОБА_1 . При цьому, проведеною експертизою встановлено часткове накладення однієї земельної ділянки на іншу, безпосередньо у тих місцях, де розташовані будівлі, власником яких є позивач (навіс - Б та огорожа - N). З матеріалів справи встановлено, що відповідач своїми діями позбавив позивача вільного доступу до належного їй на праві власності майна, як цілого об`єкта нерухомого майна, шляхом заварювання фасадних металевих воріт та замикання на замок вхідної групи. Вказані обставини, у тому числі підтверджуються документами, складеними працівниками поліції, фотознімками та відеозаписом, дослідженим судом під час розгляду справи по суті. Факт встановлення паркану відповідач ОСОБА_1 не заперечував. Суд звертає увагу, що договір про поділ майна, укладений 26 листопада 2020 року, при цьому оскаржене рішення прийнято 02 грудня

2021 року, тобто на час розробки та затвердження технічної документації існував договір про поділ майна, умови якого повинні бути враховані. З висновку експертизи вбачається, що причиною часткового накладення земельних ділянок з кадастровим номером: :01:019:0060, та кадастровим номером: :01:019:0061, одна на одну, згідно з розробленою технічною документацією ТОВ «Перша земельна агенція» стало не врахування розробниками інформації про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них, як це передбачено статтею 29 Закону України «Про землеустрій», а саме наявність договору про поділ жилого будинку, що є спільною частковою власністю від 26 листопада 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Належні позивачу будівлі знаходяться у межах земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 . Таким чином, оскаржуваним рішенням порушено право позивача на вільне володіння та користування належними їй будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою, на якій вони розташовані. У той же час заварюванням металевих воріт та запиранням хвіртки відповідач ОСОБА_1 позбавив позивача можливості вільного доступу до належних їй господарських будівель: навісу «Б», сараю 1/2 «В», погребу «Д», огорожі «N».

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги зазначив, що на підставі укладеного між сторонами 26 листопада 2020 року договору про поділ житлового будинку позивач набула у приватну власність визначені житлові та господарські будівлі і споруди, які утворюють єдиний об`єкт нерухомого майна, однак під час розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки відповідача не було враховано наявність зазначеного договору та належних позивачу будівель, що, згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи, призвело до часткового накладення земельних ділянок та включення навісу «Б» і огорожі «N», які належать позивачу, до меж земельної ділянки відповідача; унаслідок цього та подальших дій відповідача щодо встановлення огорожі і обмеження доступу (заварювання воріт та замикання хвіртки) позивача було фактично позбавлено можливості вільно володіти і користуватися належним їй майном, що свідчить про порушення її права власності та принципів добросусідства, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні майном, відшкодування моральної шкоди та стягнення понесених судових витрат.

Як убачається з апеляційної скарги, переважна більшість її доводів фактично повторюють позицію апелянта, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, переглядаючи справу, діє в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що її основним доводом є посилання на обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права. Апелянт зазначає, що спір міг бути врегульований шляхом застосування зобов`язально-правових механізмів або встановлення земельного сервітуту, а тому скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації права власності на земельну ділянку є безпідставним.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції, пославшись на допущену під час розроблення технічної документації помилку, не конкретизував її змісту та не навів належної оцінки тому, у чому саме полягало таке порушення та яким чином воно вплинуло на визначення меж земельної ділянки.

Перевіряючи наведені доводи, апеляційний суд виходить із такого:

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права або інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування та припинення правовідношення. Належний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та характеру його порушення і забезпечує його реальне поновлення.

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, а власник має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. За приписами статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 13 Конвенції гарантують доступ до правосуддя та ефективний спосіб захисту прав. Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що спосіб захисту цивільного права визначається характером правовідносин та порушенням права і має бути ефективним (постанова від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та ін.).

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, способами захисту прав на земельні ділянки є, зокрема: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів влади; ґ) відшкодування збитків; д) інші способи, передбачені законом.

Судами встановлено, що внаслідок затвердження технічної документації та передачі відповідачу у власність земельної ділянки до її меж була включена частина території, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать позивачу на праві приватної власності. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна, передача у власність земельної ділянки, на якій знаходиться майно іншої особи, без належного правового врегулювання такого співвідношення, суперечить вимогам закону.

Земельна ділянка може передаватися у власність або користування лише як вільна від прав третіх осіб, якщо інше прямо не встановлено законом. Надання відповідачу у власність земельної ділянки, під якою фактично знаходиться нерухоме майно позивача, створило конфлікт речових правта призвело до обмеження її можливості повноцінно реалізовувати правомочності власника.

Щодо посилань апелянта на необхідність встановлення сервітуту, колегія суддів зазначає, що сервітут є правом користування чужим майном і спрямований на врегулювання порядку такого користування. Однак у цій справі позивач є повноправним власником господарських споруд, доступ до яких заблоковано, а експертизою встановлено накладення меж земельних ділянок унаслідок помилки в землевпорядній документації. Виділення відповідачу земельної ділянки, на якій розміщене майно, що належить іншій особі, і є помилковим та таким, що здійснене з порушенням вимог чинного законодавства. За таких обставин застосування сервітуту або інших зобов`язально-правових способів захисту не усуває самої причини порушення, оскільки не ліквідовує первинного протиріччя - перебування об`єктів нерухомості позивача в межах земельної ділянки, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, - а лише врегулювало б порядок користування, фактично консервуючи незаконний стан реєстрації.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Вибір способу захисту права належить позивачу. Оскільки встановлено, що право власності відповідача на земельну ділянку виникло на підставі технічної документації, яка ігнорує існуюче право власності позивача на споруди та договір про поділ будинку в натурі, скасування рішення органу місцевого самоврядування є необхідною передумовою для відновлення порушеного права позивача.

Встановлені судом факти (заварювання воріт, встановлення паркану біля погребу) свідчать про свідоме створення відповідачем перешкод, що є порушенням ст. 13 ЦК України (зловживання правом) та ст. 103 ЗК України (добросусідство).

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах саме визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а також скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку є належним та ефективним способом захисту, спрямованим на відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Скасування державної реєстрації права власності у даному випадку має наслідком приведення сторін у первісний правовий стан та створює можливість для належного врегулювання питання формування та розподілу земельних ділянок із дотриманням вимог закону та прав обох співвласників нерухомого майна.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача подані належним способом захисту порушеного права та підлягають розгляду по суті.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько