Справа № 158/3297/25
Провадження № 6/0158/8/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Корецької В.В.

за участю секретаря Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 21 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 року, з неї на користь ТОВ «ФК «Процент» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 13149 від 01.06.2024 року та судові витрати в розмірі 32322,40 коп.

Посилаючись на скрутне матеріальне становище та наявність інших судових зобов`язань, просить розстрочити виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 року на строк 10 (десять) місяців.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась.

Представник ТОВ «ФК «Процент» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 року, з неї на користь ТОВ «ФК «Процент» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 13149 від 01.06.2024 року та судові витрати в розмірі 32322,40 коп. Рішення суду набрало законної сили.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно з частиною 1 статті 435 ЦПК, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).

Частинами 4 та 5 статті 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення усієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої, ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. Під час розгляду заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Тобто, розстрочка, це фактично надання боржникові права проводити виконання рішення в частинах і в строки, які встановив суд.

Закон встановлює, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, бо законодавством не визначено його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але водночас враховувати баланс інтересів й боржника, та його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Заявник у своєму клопотанні посилається на скрутне матеріальне становище, пов`язане із тим, що сума заборгованості перевищує її місячний дохід, а також із наявністю ще одного боргового зобов`язання, в якому, згідно із встановленим графіком, вона щомісячно сплачує суму заборгованості в розмірі 3820,43 грн.

Відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Відповідна правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 4 вересня 2019 року у справі №916/190/18.

Також Верховний Суд у постанові від 5 вересня 2023 у справі №295/5781/19 вказав, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Слід наголосити, що відповідач не намагається уникнути виконання рішення суду, надала суду належні докази щодо її скрутного матеріального становища та має намір сплатити заборгованість за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 року, а тому суд дійшов висновку про задоволення заяви про розстрочення виконання вищевказаного судового рішення строком на 10 (десять) місяців.

Керуючись ст. ст. 353, 354, 435 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 січня 2026 року у цивільній справі № 158/3297/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13149 від 01.06.2024 року у розмірі 32322,40 грн., терміном на 10 (десять) місяців з дня набрання законної сили ухвали суду, встановивши порядок сплати щомісячних платежів до 25 числа щомісяця у розмірі 3232 (три тисячі двісті тридцять дві) грн. 24 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька