Ухвала

Іменем України

31 березня 2026 року

м. Київ

справа № 201/13956/25

провадження № 61-4207ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Пацкова Миколи Леонідовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2025 року № 8861865 у розмірі 23 645,00 грн.

Соборний районний суд м. Дніпра рішенням від 30 січня 2026 року позов задовольнив частково. Стягнув із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2025 року № 8861865 в розмірі 18 645,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за основним кредитом; 8 645,00 грн - заборгованість за відсотками. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Пацков М. Л. 13 лютого 2026 року подав до апеляційного суду апеляційну скаргу.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 06 березня 2026 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати суду надати документ про сплату судового збору у розмірі 4 542,00 грн, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Також, апеляційним судом було роз`яснено представнику ОСОБА_1 - адвокату Пацкову М. Л., що ОСОБА_1 не є звільненим від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з підстав передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він є відповідачем у справі.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 березня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пацкова М. Л. на рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 30 січня 2026 року визнав неподаною та повернув заявнику.

29 березня 2026 року адвокат Пацков М. Л. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2026 року, в якій, посилаючись порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд при ухваленні оскаржуваного судового рішення неправильно застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме - Закону України «Про захист прав споживачів» , при цьому апеляційний суд порушив вимоги статті 263 ЦПК України щодо врахування правових позицій Верховного Суду. Відповідач ОСОБА_1 не повинен сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач, звільнений від сплати судового збору.

При цьому суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року щодо звільнення заявника від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постановах Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 755/10380/17 та від 17 вересня 2024 року у справі № 761/19819/21-ц.

Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Пацков М. Л. посилався на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний аналіз зазначеного Закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 цього Закону, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів. Тобто відповідачі при подачі апеляційної чи касаційної скарги мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є відповідачем у справі, а тому відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Отже, апеляційний суд правильно зазначив про необхідність сплати ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542,00 грн.

Також, ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху від 06 березня 2026 року отримано адвокатом Пацковим М. Л. в його електронному кабінеті 07 березня 2026 року, а ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку - 10 березня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (R36).

Встановивши, щостаном на 25 березня 2026 року недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 чи його представником - адвокатом Пацковим М. Л. усунуто не було, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги заявнику, не порушивши при цьому право ОСОБА_1 на доступ до суду.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2026 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Також, посилання представника заявника в касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 755/10380/17 та від 17 вересня 2024 року у справі № 761/19819/21-ц колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.

При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Пацкова Миколи Леонідовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов