ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

м. Київ

справа № 748/4938/23

провадження № 61-7868св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області, у складі судді Майбороди С. М., від 24 березня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є., від 11 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 03 жовтня

2017 року він придбав житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 79,6 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:000:1696, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,1380 га, кадастровий номер :01:000:1700, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, по

АДРЕСА_1 .

3. Після об`єднання вказаних земельних ділянок, 03 травня 2023 року він зареєстрував право власності на об`єднану земельну ділянку, площею 0,288 га, кадастровий номер :01:000:2254.

4. Ця ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , площею 0,1229, кадастровий номер :01:000:0626.

5. Під час обміру площі та підготовки нової технічної документації було виявлено, що власник суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 здійснив захоплення земельної ділянки позивача по фасадних сторонах земельної ділянки на 1 м по одній та на 1,3 м по іншій, внаслідок будівництва навколо своєї земельної ділянки цегляної огорожі.

6. Протоколом № 3 від 01 листопада 2023 року Тимчасової комісії з врегулювання земельних відносин Новобілоуської сільської ради було зафіксовано накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні відповідача на земельну ділянку, яка знаходиться у власності позивача. У позасудовому порядку відповідач відмовляється врегулювати спір.

7. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належної позивачу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,288 га, з кадастровим номером :01:000:2254 шляхом знесення (демонтажу) самочинного будівництва за власний рахунок,

а саме цегляної огорожі (паркану) збудованої за межами земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1229 га, з кадастровим номером :01:000:0626 на земельній ділянці належній ОСОБА_1 по двох її фасадних сторонах;

- зобов`язати ОСОБА_2 відновити межі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1229 га, з кадастровим номером :01:000:0626 із суміжною земельною ділянкою, належною ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ), згідно з висновком експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року.

Короткий зміст судових рішень

8. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 24 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 14 339 грн.

9. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено факту здійснення відповідачем самочинного будівництва паркану, наявності перешкод з боку відповідача щодо належного користування позивачем його земельною ділянкою та необхідності відновлення меж земельної ділянки.

10. При цьому суди відхилили висновок експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року, оскільки експерт проводив співставлення координат земельних ділянок, без урахування документації та обмірів земельних ділянок на місці. Дослідницька частина висновку не містить обрахунків та обмірів земельних ділянок на місці обстеження. Експерт не здійснював обмір земельної ділянки ОСОБА_2 , а висновок побудований на даних Державного земельного кадастру без урахування того, що на земельній ділянці ОСОБА_1 знесені відповідні господарські будівлі, що були прив`язкою при внесенні координат.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12. 23 червня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 червня 2025 року.

13. Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 748/4938/23, які у липні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20, від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20,

від 22 червня 2023 року у справі № 592/16491/18, від 04 січня 2024 року у справі № 680/1009/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Зауважує, що факт порушення відповідачем межі ділянок підтверджено протоколом № 3 від 01 листопада 2023 року Тимчасової комісії з врегулювання земельних відносин Новобілоуської сільської ради разом зі схемою земельної ділянки, складеною сертифікованим інженером геодезистом Дзьобань М. В. , висновком експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року.

17. Стверджує, що суд першої інстанції вийшов за межі позову, врахувавши висновки Верховного Суду стосовно знесення будівництва, а не щодо вирішення земельних спорів.

18. Наголошує, що висновок експерта № 07-24 від 15 квітня 2024 року, наданий відповідачем, складений раніше ніж висновок експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року, а тому не може його спростовувати. Більш того висновок експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року складений з врахування висновку експерта, наданого відповідачем, та наявних матеріалів справи.

19. Звертає увагу, що наданий відповідачем висновок експерта № 07-24

від 15 квітня 2024 року не містить відповіді на питання чи було порушено межі земельної ділянки позивача та на яку площу. У ньому лише зазначено про технічну неможливість визначення площі накладення суміжних земельних ділянок.

Натомість у висновку експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року чітко вказано, що збудована відповідачем цегляна огорожа порушує межі належної позивачу земельної ділянки, а твердження судів про те, що експертом не досліджувались матеріали технічної документації і не здійснено обмірів земельних ділянок на місцевості не відповідають дійсності і спростовані змістом цього висновку.

20. Вважає, що суд першої інстанції в ухвалі від 23 травня 2024 року визнав, що відповідач, як директор експертної установи, може мати вплив на певних експертів, а тому наявні обставини, що викликають сумніви у висновку, складеному експертом Солдатовою В. С., та який суди не мали приймати до уваги.

21. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції у постанові не зазначив відомостей про відповідь позивача на відзив відповідача та аргументів, викладених у ній.

22. Вказує, що апеляційний суд помилково вказав, що відповідач не був запрошений на засідання Тимчасової комісії з врегулювання земельних відносин Новобілоуської сільської ради та цією комісією не було проведено обмірів земельної ділянки відповідача, оскільки з протоколу вбачається, що відповідач брав участь у цьому засіданні, а земельна комісія здійснила обміри земельних ділянок обох сторін.

23. Зазначає, що саме суд поставив під сумнів повноту висновку експерта

№ 598/24-24 від 19 серпня 2024 року у зв`язку з чим позивач не міг заявити клопотання про призначення додаткової експертизи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

24. У липні 2025 року ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат

Допа В. І., подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що суди попередніх інстанцій надали оцінку наявним в матеріалах справи доказам, при цьому доводи касаційної скарги зводяться до необхідності дослідження доказів судом касаційної інстанції, який не наділений такими повноваженнями.

25. Вказує, що заявник у касаційній скарзі посилається на висновки Верховного Суду, які не є релевантними до цієї справи.

26. Звертає увагу, що позивач не заявляв клопотання про призначення додаткової експертизи у суді першої інстанції, а заявлене ним клопотання в апеляційному суді обґрунтовано залишено без задоволення.

Інші процесуальні звернення, що надійшли до Верховного Суду

27. У серпні 2025 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якому наполягає на задоволенні свої касаційної скарги.

28. У серпні 2025 року ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат

Допа В. І., подав заперечення на відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якій заперечує доводи позивача.

Обставини справи, встановлені судами

29. 17 лютого 2016 року ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, придбав у власність земельну ділянку, площею 0,1229 га, кадастровий номер :01:000:0626, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

30. 03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу, придбав у власність житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 79,6 кв. м, житлова площа 29,9 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:000:1696, для будівництва і обслуговування житловою будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,1380 га, кадастровий номер :01:000:1700, для будівництва і обслуговування житловою будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

31. 27 квітня 2023 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єднану земельну ділянку, площею 0,288 га, кадастровий номер :01:000:2254.

32. Протоколом № 3 від 01 листопада 2023 року тимчасова комісія з врегулювання земельних відносин Новобілоуської сільської ради розглянула звернення ОСОБА_1 та встановила, що має місце накладання земельних ділянок, які перебувають у приватній власності ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 .

33. Висновком експерта № 07-24 від 15 квітня 2024 року, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи для подання суду на замовлення ОСОБА_2 встановлено, що:

- відстані від лівого та правого кутів фасаду господарської будівлі, орієнтованого в бік земельної ділянки, що передавалася у власність

ОСОБА_4 (в даний момент належить ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:000:0626), що розташована на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_1 (в даний момент належить ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:000:2254), до поворотної точки межі земельної ділянки, що передавалася у власність ОСОБА_4 (в даний момент належить

ОСОБА_2 , кадастровий номер :01:000:0626), яка позначена на плані зовнішніх меж та в акті погодження меж точкою «Б», передбачені технічною документацією із землеустрою, виконаною на замовлення

ОСОБА_4 , Багатопрофільним приватним підприємством «Позитив» в

2007 році, та ці ж відстані, що є внесеними до Державного земельного кадастру, не є тотожними;

- в порівнянні з даними вказаної технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, виконаної в 2007 році (дата державної реєстрації земельної ділянки

13 червня 2007 року), фактично, при встановленні огорожі, ОСОБА_2 змістився від поворотної точки «Б» межі земельної ділянки на 0,97 - 0,75 м вглиб своєї земельної ділянки;

- фактичні межі земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельної ділянки з об`єктами нерухомості, що знаходяться по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , не відповідають межам, встановленим відповідно до координат поворотних точок єдиної державної системи просторових координат, що наявні в даних Державного земельного кадастру, і за допомогою яких було виконано прив`язку зазначених вище земельних ділянок до картографічної основи Державного земельного кадастру під час приватизації. Зокрема, за даними координат Державного земельного кадастру, в яких було виконано прив`язку земельних ділянок до картографічної основи Державного земельного кадастру під час передачу їх у власність, частина земельної ділянки (кадастровий номер :01:000:0626), що на праві власності належить ОСОБА_2 , покладена таким чином, що одна з її меж виступає на територію земель загального користування (на існуючу проїзджу частину по АДРЕСА_5 ) на відстані до 1,55 м.

34. Висновком судової земельно-технічної експертизи № 598/24-24

від 19 серпня 2024 року, складеною за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи на підставі ухвали суду першої інстанції

від 23 травня 2024 року, встановлено, що:

- забудована ОСОБА_2 цегляна огорожа (паркан) порушує межі земельної ділянки ОСОБА_1 ;

- забудована ОСОБА_2 цегляна огорожа заходить за межі його земельної ділянки, конфігурація та розміри наведені в додатку 2 до висновку, та накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 , площею 0,0043 га, конфігурація наведена в додатку 1 до висновку.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

35. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

36. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

37. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

39. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

40. Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

41. Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

42. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

43. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

44. Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

45. У розглядуваній справі ОСОБА_1 просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення відповідачем за власний рахунок цегляної огорожі (паркану), самочинно збудованої за межами земельної ділянки на земельній ділянці ОСОБА_1 , по двох фасадних сторонах та зобов`язати ОСОБА_2 відновити межі земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою ОСОБА_1 згідно з висновком експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року.

46. Суди попередніх інстанції, встановивши на підставі наданих сторонами доказів, що позивачем не доведено факту здійснення відповідачем самочинного будівництва паркану, наявності перешкод з боку відповідача щодо належного користування позивачем його земельною ділянкою та необхідності відновлення меж земельної ділянки, дійшли висновку про відмову в позові.

47. При цьому суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили висновок експерта № 598/24-24 від 19 серпня 2024 року, оскільки експерт при проведенні експертизи проводив співставлення координат земельних ділянок, що містяться на диску без урахування паперової документації та обмірів земельних ділянок на місці. Дослідницька частина висновку не містить обрахунків та обмірів земельних ділянок на місці їх обстеження. Експерт не здійснював обмір земельної ділянки ОСОБА_2 . Також цей висновок побудований на даних Державного земельного кадастру без урахування того, що на земельній ділянці ОСОБА_1 знесені відповідні господарські будівлі, що були прив`язкою при внесенні координат єдиної державної системи координат Державного земельного кадастру.

48. Доводи касаційної скарги про те, що висновок експерта № 598/24-24

від 19 серпня 2024 року складений, зокрема вже з врахуванням наявних матеріалів справи, спростовуються змістом цього висновку, з якого вбачається, що експертом встановлено накладення земельних ділянок лише з огляду на співставлення фактичних меж земельної ділянки відповідача з координатами цієї земельної ділянки, що входять до електронного файлу кадастрової інформації.

49. Водночас відповідно до наданого суду відповідачем висновку експерта

№ 07-24 від 15 квітня 2024 року, який був раніше долучений до матеріалів справи, вбачається, що фактичні межі земельних ділянок сторін не відповідають межам, встановленим відповідно до координат поворотних точок єдиної державної системи просторових координат, що наявні в даних Державного земельного кадастру, і за допомогою яких було виконано прив`язку зазначених вище земельних ділянок до картографічної основи Державного земельного кадастру під час приватизації.

50. Технічна документація на земельні ділянки, які були придбані 03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , з кадастровими номерами :01:000:1696 та :01:000:1700 в паперовому вигляді відсутня.

51. Технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0626, яка належить ОСОБА_2 , наявна та була досліджена при складанні висновку експерта № 07-24 від 15 квітня 2024 року.

52. З технічної документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0626 вбачається погодження її меж із суміжними землекористувачами, зокрема із попереднім власником земельної ділянки позивача ( ОСОБА_1 ). Зі схеми прив`язки земельної ділянки, яка була придбана ОСОБА_2 у попереднього власника (Шульги), прив`язка кутів межі земельної ділянки була здійснена до сараю, який знаходиться на суміжній земельній ділянці (Русак).

53. При об`єднанні двох земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:1696 та :01:000:1700, належних на праві власності ОСОБА_1 , та внесенні відомостей Державного земельного кадастру прив`язку було зроблено вже до житлового будинку (на цей час зруйнований), який знаходиться на одній із земельних ділянок належних позивачу, а не до сараю, як це зроблено у технічній документації відповідача.

54. Експертом при складенні висновку № 598/24-24 від 19 серпня

2024 року цих обставин не враховано та взято до уваги лише дані Державного земельного кадастру за якими, конфігурація земельної ділянки належної відповідачу не відповідає паперовій технічній документації, виготовленій при приватизації земельної ділянки відповідача, в тому числі виходить на проїзджу частину вулиці та зменшує її ширину на 1,5 м.

55. Посилання заявника на те, що суд першої інстанції в ухвалі від 23 травня 2024 року визнав наявність обставин, за яких наданий відповідачем висновок експерта викликає сумніви, не відповідають змісту вказаної ухвали.

56. Доводи заявника про те, що оскільки відповідач є директором експертної установи, то може мати вплив на експертів м. Чернігова, а тому висновок експерта Солдатової В. С. № 07-24 від 15 квітня 2024 року не мав братися до увагу, підлягають відхиленню.

У матеріалах справи відсутні докази, що експерт Солдатова В. С., на час складення вказаного висновку, перебувала у будь-якому підпорядкуванні чи службовій залежності від відповідача.

Надаючи висновок № 07-24 від 15 квітня 2024 року, Солдатова В. С. була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку експерта.

Крім того, інший висновок експерта у розглядуваній справі (№ 598/24-24

від 19 серпня 2024 року) складений у Чернігівському відділенні КНДІСЕ, яке так само, як і експерт Солдатова В. С. знаходиться у м. Чернігові.

57. Колегія суддів також відхиляє посилання заявника на те, що факт порушення відповідачем межі суміжних ділянок підтверджено протоколом № 3 від 01 листопада 2023 року Тимчасової комісії з врегулювання земельних відносин Новобілоуської сільської ради та схемою земельної ділянки, складеною сертифікованим інженером геодезистом Дзьобань М. В. , оскільки з долученої до протоколу схеми вбачається, що інженером геодезистом вказано тільки на ймовірне накладення суміжних земельних ділянок.

58. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

59. Інших доказів на підтвердження своїх вимог, позивач не надав.

60. Клопотання позивача про призначення додаткової експертизи було предметом розгляду апеляційного суду, за результатами якого 21 травня

2025 року колегія суддів відмовила в його задоволенні, навівши обґрунтовані мотиви такої відмови.

61. Таким чином, встановивши обставини справи та надавши, в межах своєї компетенції оцінку наявним доказам, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позову.

62. Саме на позивача було покладено обов`язок довести факт порушення його прав, яке, за його твердженням, полягає у позбавленні його частини земельної ділянки діями відповідача щодо зведення огорожі.

63. За встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду

від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20, від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20, від 22 червня 2023 року у справі № 592/16491/18, від 04 січня 2024 року у справі № 680/1009/16, на які заявник посилається у касаційні скарзі.

64. Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують та переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

65. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

66. Суди попередніх інстанцій відповідно до положень статті 89 ЦПК України надали оцінку доказам, поданим сторонами у встановленому процесуальним законом порядку.

67. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

68. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

69. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

70. У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення,

а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 24 березня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников