Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/349/26
Провадження № 2/279/986/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Райвахівською Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/349/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", в інтересах якого діє представник адвокат АО "Апологет" Усенко М.І., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 06.06.2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з дотриманням ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію" було укладено договір № 2491407 про надання споживчого кредиту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Відповідачу на картковий рахунок, були перераховані кредитні кошти в сумі 8800 грн.

Відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Однак, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

26.02.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", відповідно до чинного законодавства, укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, за умовами якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношеню до осіб, які являлися боржниками ТОВ "Авентус Україна", включно і до відповідача за кредитним договором № 2491407 від 06.06.2020 року.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 12.01.2026 року, становить 28563 грн., з яких : 8800 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19763 грн. - заборгованість за процентами.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач направив відповідачу досудову вимогу про сплату заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною.

Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не сплачує прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2491407 від 06.06.2020 року в загальному розмірі 28563 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2026 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

13.02.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позову просить відмовити. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів за договором та отримання таких відповідачем. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом користування відповідачем грошовими коштами та наявної заборгованості. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" . Також вказує, що згідно договору про надання споживчого кредиту від 06 червня 2020 року ТОВ "Авентус Україна" надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 8800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності терміном 30 днів з денною процентною ставкою 0,57 %. Отже, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 06.06.2020 по 05.07.2020 року (30 днів). Починаючи з 06.07.2020 року позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, оскільки надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. Таким чином, відповідачу, за користування кредитом в сумі 8800 грн. протягом 30 днів має бути нараховано проценти у розмірі 1504,80 грн., з розрахунку : 8800 грн. * 0,57 % * 30 днів = 1504,80 грн.

Представник позивача на наведені у відзиві обставини у встановлений строк надав відповідь на відзив, у якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування відповіді вказує, що на підтвердження перерахування грошових коштів позивачем наданий до суду лист ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" про успішне перерахування коштів. Вказаний лист містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа : дату і номер; назву, номер транзакції в системі ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" та ТОВ "Авентус Україна", суми числами, яка була перерахована на рахунок Позичальниці згідно кредитного договору, код авторизації, маску картки, що відповідає вимогам чинного законодавства, а отже, може вважатися первинни документом. Також зазначив, що з метою отримання додаткових доказів на підтвердження перерахування коштів позивач звертався до суду з клопотанням про витребування доказів, яке судом задоволено. Твердження представника відповідача про нарахування відсотків поза межами строку кредитування, також вважає помилковими, оскільки нарахування відсотків за кредитним договором здійснювались в межах строку встановленого умовами договору. Відповідач, підписавши договір, погодилась з його умовами, порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування та пролонгації їй відомі.

Правом подати заперечення щодо наведених представником позивача у відповіді на відзив пояснень відповідач не скористалася.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

06.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" укладено договір № 2491407 про надання споживчого кредиту. Договір укладено у порядку визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", в електронній формі,шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Авентус Україна" надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2.-1.4. Договору).

Укладаючи договір сторони узгодили права та обов`язки сторін, порядок та умови надання та повернення кредиту, сплати процентів, порядок обчислення (нарахування) та зміни процентів, умови продовження строку кредиту (пролонгацію), порядок внесення змін та доповнень до договору, відповідальність сторін за порушення умов договору, інші істотні умови договору, підписали паспорт споживчого кредиту та затвердили графік платежів, що є додатком №1 до договору.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 8800 грн.

Кошти (сума) кредиту надаються ТОВ "Лінеура Україна" у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, маска картки № НОМЕР_1 або іншої картки наданої споживачем товариству протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення договору. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладання цього договору (п.2.1.,2.2. Договору).

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру), згідно п.2.1. договору (п.2.4. Договору).

Строк кредиту за цим договором становить 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів : 06.07.2020 року (графік платежів). Якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, то графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, з урахуванням строку кредиту (кількість днів), відлік якого починається з моменту надання коштів (п.1.4.,2.2. Договору).

За домовленістю сторін строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п.1.4. договору у випадку:

- оферти (пропозиції) споживача шляхом здійснення на користь товариства платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів та її акцептування (відповіді) протягом 24 годин товариством (п.4.3. Договору);

- ініціювання споживачем, якщо заборгованість за кредитом складає менше 400 грн. (включно), відповідно до п.4.3. договору (п.4.2. Договору);

Сторони погодили, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить :

- 0,57 % в день від суми кредиту (знижена процентна ставка), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.п.1.5.1. Договору);

- 1,90 % в день від суми кредиту (стандартна процента ставка), яка застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п.1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України (п.1.5.2. Договору).

Відповідно до п.3.3. договору розмір процентної ставки залежить від умов її встановлення, є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку визначеного в п.п. 6.1.1. договору (п.6.1 Договору).

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту визначеного у п.1.4. договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п.3.1, 3.2. Договору).

Відповідно до п.8.1.,9.2. договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок відповідачу кредитні кошти.

Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційним листом ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" щодо успішного перерахування коштів на платіжну картку, маска картки № НОМЕР_2 згідно угоди з ТОВ "Авентус Україна" в сумі 8800 грн. (№ транзакції : 8116056). Вказана платіжна картка зазначена відповідачем у договорі (п.2.1 Договору) про надання споживчого кредиту.

Факт отримання кредитних коштів також підтверджується також інформацією від АТ КБ "ПриватБанк", згідно якої вбачається, що дійсно банком на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та на яку, згідно виписки про рух коштів (транзакції) по картці 06.06.2020 року відповідачу було зараховано 8800 грн.

Відповідач кредитними коштами скористався, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 28563 грн., з яких : 8800 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) та 19763 грн. - заборгованість за відсотками.

З наявного в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач здійснювала платежі для погашення заборгованості, а саме сплачувала відсотки у розмірі не менше суми нарахованих за користування кредитом, тим самим вчиняла пролонгацію строку кредиту (п.4.3. Договору).

Загальний розмір сплачених відповідачем коштів становить 1805,80 грн.

З розрахунку також вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося на умовах договору та в межах періоду строку кредитування (з урахуванням пролонгації).

26.02.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" (кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № ККАУ-26022021, відповідно до якого кредитор передає (відступає) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Відповідно до п.1.2 договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року:

- "Право вимоги" - це право грошової вимоги кредитора до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених між кредитором та боржниками кредитних договір, та підтверджується документацією.

- "Реєстр боржників" - це погоджений сторонами список з переліком особистих даних боржників (ім`я, прізвище, ідентифікаційний номер) і розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про боржника у разі їх наявності у кредитора, разом з додатком у електронному вигляді. Форма реєстру наведена в додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п.6.2.3 договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

З моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, відповідно до умов п.6.2.3 цього договору, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Кредитора за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до Нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які новий кредитор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника (п.6.3. договору).

Відповідно до п. 13.1., 13.3. договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами. Зміни до договору можуть бути внесені виключно шляхом підписання сторонами додаткової угоди до цього договору.

26.02.2021 року ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" підписали реєстр боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" отримало право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 2491407 від 06.06.2020 року на загальну суму 28563 грн.

Даний факт також підтверджується актом приймання - передачі реєстру боржників від 26.02.2021 року до договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року та платіжною інструкцією № 25759 від 26.02.2021 року про оплату згідно договору відступлення права вимоги № ККАУ-26022021 від 26.02.2021 року.

Таким чином, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" має право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 2491407 від 06.06.2020 року та є належним позивачем у справі.

Позивач - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", до якого за договором відступлення прав вимоги перейшло право грошової вимоги до відповідача, суму заборгованості за кредитним договором не змінював, що підтверджується випискою з особового рахунку та відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором первісного кредитора (кредитодавця - ТОВ "Авентус Україна"), згідно яких вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося в межах періоду строку дії договору (з урахуванням вимог п.3.1. Договору).

Відповідач, у свою чергу, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

Факт укладання договору про споживчий кредит № 2491407 від 06.06.2020 року та отримання кредитних коштів у розмірі 8800 грн. матеріалами справи підтверджується. Правильність нарахувань розміру заборгованості, період нарахування процентів у межах строку, визначеного договором на час розгляду справи судом перевірена.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.

Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач шляхом введенням коду підтвердження "А197019", який є одноразовим ідентифікатором підписала договір про надання споживчого кредиту із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані кошти у розмірах, встановлених договором.

При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ "Авентус Україна" (https://creditplus.ua/) та здійснення нею певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними його умовами та що їй надана вся необхідна інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ч.1,2 ст.10561?ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Згідно зі частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Твердження представника відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів надання відповідачу грошових коштів у кредит у спосіб визначений відповідачем та користування такими коштами відповідачем, спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення кредитної заборгованості.

Суд також не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві, щодо безпідставності нарахування відсотків, а також щодо стягнення останніх в заявленому розмірі, оскільки такі умови були узгоджені сторонами при укладенні договору.

Вказаний договір (окрема умова договору) у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнавався, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.

Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором був погоджений сторонами та становив 30 днів, тобто до 06.07.2020 року (включно) (п.1.4. Договору). У вказаний період проценти нараховувалися за зниженою процентною ставкою 0,57 % (п.1.5.1.Договору).

Умовами договору передбачено, можливість пролонгації строку кредитування, для чого відповідач мала вчинити дії передбачені п. 4.3. договору, а саме здійснити платіж на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. У разі здійснення платежу та не бажання здійснювати продовження строку користування кредитом відповідач мало повідомити про це кредитодавця.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач 06.07.2020 року ініціювала пропозицію (оферту) щодо продовження строку кредиту. Доказів того, що відповідач повідомляла кредидотавця ТОВ "Авентус Україна", здійснюючи платежі, про своє небажання продовжувати строк користування кредитом матеріали справи не містять, такі докази до суду не надані.

Таким чином, кредитодавець - ТОВ "Авентус Україна" правомірно, відповідно до п. 4.5. договору, розраховував новий строк кредитування, та встановлював нову дату повернення кредиту.

З наступного дня після продовження строку користування кредитом кредитодавцем була встановлена нова дата повернення кредиту, яка розрахована на 30 днів, тобто 05.08.2020 року (включно), що відповідає п. 4.1., 1.4., 4.5. договору.

Відповідач після спливу вказаного строку нових платежів не вносила, з цього моменту у відповідача виникло прострочення, а тому кредитодавцем у силу п. 3.1. договору нараховано проценти за договором на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Фактично проценти були нараховані до 03.11.2020 року.

Нарахування відсотків саме за такий період, відповідно до умов договору, є суб`єктивним правом позивача.

Нарахована заборгованість за процентами ґрунтується на вимогах закону та відповідає умовам договору № 2491407 про надання споживчого кредиту від 06.06.2020 року, підтверджена відповідним розрахунком заборгованості, який є чітким та зрозумілим, відображає періоди нарахування та процентну ставку, дати внесення платежів, суми нарахувань.

Суд звертає увагу, що законодавством України встановлено обмеження: сукупний розмір штрафів і пені за прострочення споживчого кредиту, яке не може перевищувати подвоєну суму кредиту (тіла кредиту). Однак це стосується саме штрафних санкцій, а не нарахованих відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких були узгоджені сторонами при укладенні договору.

Принцип свободи договору та обов`язковості його виконання закріплені ст.627,629 ЦК України.

Оскільки договір про надання споживчого кредиту був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилася з його умовами та зобов`язалася їх виконувати.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, уклавши з позивачем договір про надання споживчого кредиту, достовірно знаючи про його умови, користуючись наданими їй грошовими коштами, порушила умови договору.

Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов договору, в результаті чого заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 2491407 про надання споживчого кредиту від 06.06.2020 року в сумі 28563 грн.

Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне.

Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.).

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Колегія суддів наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

В додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23 Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Оскільки дана справа є малозначною, не відноситься до категорії складних справ, складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу виходить за розумні межі визначення розміру, є необґрунтованою та непропорційною до предмета спору, обсяг послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, а тому відсутні підстави для задоволення їх в повному обсязі.

З огляду на наведені правові норми, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 3000 грн., оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. 4,12,13,19,81,133,137,141,247,258, 259,265,273,279, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал заборгованість за договором № 2491407 про надання споживчого кредиту від 06.06.2020 року в сумі 28563 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та 3000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 34225 (тридцять чотири тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал, місце знаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 , корпус 28 , поверх 4, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ