Справа № 464/40/26
пр.№ 2/464/1115/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі: секретаря судового засідання Ханенка Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги,

встановив:

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) за період з 01.11.2018 по 30.04.2020 в сумі 14 896,69 грн., за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 в сумі 40 258,99 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання та абонентське обслуговування за період з 01.10.2019 по 30.04.2020 в сумі 1 099,18 грн., за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 в сумі 25 133,28 грн.; інфляційні втрати за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2 009,59 грн., інфляційні втрати за послуги з постачання гарячої води у розмірі 828,95 грн., 3% річних за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 579,40 грн., 3% річних за послуги з постачання гарячої води у розмірі 255,74 грн., пеню за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2 471,47 грн., пеню за послуги з постачання гарячої води у розмірі 979,30 грн., а всього 88 512,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно є споживачем послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» за цією адресою, зокрема послуг постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідачем для здійснення оплати за надані послуги позивачем був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялись повідомлення на оплату послуг. З 01.12.2021 вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. На виконання означеного договору, позивач зобов`язався надавати споживачам послуги відповідної якості, а останні своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що передбачені цими договорами приєднання. Відповідач не виконав свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії та з гарячого водопостачання, а тому з нього підлягає стягненню боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми та пені.

Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Бокало Т.А. у судове засідання 24.03.2026 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила суд такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими відправленнями на адресу його зареєстрованого місця проживання. Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду не надходив.

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місце проживання особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її заявленому місцю проживання, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації щодо місця проживання особи, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм зареєстрованим місцем проживанням покладається саме на фізичну особу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом оголошувалась перерва в засіданні, однак в судове засідання відповідач повторно не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статтей 280, 283 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 23.12.2025 № 1, відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.01.2026 №2208135,

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідача надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відтак відповідач є споживачем таких послуг. Для здійснення відповідних оплат позивачем за адресою відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Положеннями статей 68, 162 ЖК України передбачено, що наймач та власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як визначено ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено, що між сторонами вважався укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго».

01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Вказані договори є публічними договорами приєднання та розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua/.

За умовами означених договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

За умовами п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 № 830, п. 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 11.12.2019 № 1182, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та п. 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і гарячу воду, а у разі відмови споживачів оплачувати споживання гарячого водопостачання заборгованість стягується в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання по оплаті за послуги з централізованого опалення (теплової енергії) та централізованого гарячого водопостачання належним чином не виконує.

Згідно з розрахунками позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2018 по 30.04.2020, з врахуванням здійснених проплат, заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) становить 14 896,69 грн., за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 становить 40 258,99 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання за період з 01.10.2019 по 30.04.2020 становить 1 099,18 грн. за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 становить 25 133,28 грн., а всього 81 388,14 грн.

За змістом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, заявленого стороною позивача надавачем відповідних послуг.

Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Керуючись принципами диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) у розмірі 14 896,69 за період з 01.11.2018 по 30.04.2020 та у розмірі 40 258,99 за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання за період з 01.10.2019 по 30.04.2020 у розмірі 1 099, 18 грн. та за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 в розмірі 25 133,28 грн., а всього 81 388,14 грн.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Окрім цього, пунктами 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405, яка набрала чинності 30.12.2023, внесено зміни та пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в такій редакції: установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285).

Таким чином, до періоду нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені з 24.02.2022 по 29.12.2023, підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в редакції до внесення 29.12.2023 означених змін, а з 30.12.2023 із врахуванням таких змін.

З огляду на наведене вище, дослідивши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»нараховані позивачем на заборгованість за послуги з централізованого опалення інфляційні нарахування у розмірі 2 009,59 грн., 3% річних у розмірі 579,40 грн., пеня за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 2 471,47 грн.; нараховані позивачем за послуги з постачання гарячої води інфляційні нарахування у розмірі 828,95 грн., 3% річних в розмірі 255,74 грн., пеня за послуги з постачання гарячої води у розмірі 979,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги необхідно задовольнити.

Окрім цього, як видно з платіжної інструкції від 15.05.2025 № 10 698, позивачем за подання означеного позову сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 31.03.2026.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01.11.2018 по 30.04.2020 в розмірі 14 896,69 грн., за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 в розмірі 40 258,99 грн., пеню за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 2 471,47 грн., 3% річних за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 579,40 грн., інфляційні нарахування за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 2 009,59 грн.; за послуги з гарячого водопостачання та абонентське обслуговування за період з 01.10.2019 по 30.04.2020 в розмірі 1 099,18 грн., за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 в розмірі 25 133,28 грн., пеню за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 979,30 грн., 3% річних за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 255,74 грн., інфляційні втрати за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 828,95.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтями 273, 289 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 31.03.2026.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Володимир ЖИЛА