БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/361/4048/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Червонописького В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (до зміни назви Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-фінанс», далі ТОВ «Іннова-Нова, ТОВ «Іннова-фінанс») через систему Електронний суд? звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 05 жовтня 2024 року у розмірі 31200 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 05 жовтня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено договір про надання грошових коштів у позику № у розмірі 5000 грн., за умовами якого на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до умов договору строк кредиту 360 днів, дата надання кредиту 05 жовтня 2024 року. ТОВ «Іннова Фінанс» виконало умови вказаного договору та надало кредитні кошти шляхом перерахування на реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем при укладенні зазначеного договору. Проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 31200 грн., з яких 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16200 грн. заборгованість за процентами, 10000 грн. неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки.

02 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення) сторін.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.

04 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на вказаний позов, у якому, посилаючись на те, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, просив у задоволенні позову відмовити. Також вважає, що заявлений розмір позивачем витрат на правничу допомогу є завищеним, не відповідає складності цієї справи.

11 листопада 2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій посилаючись на те, що на підтвердження заявлених вимог надано належні та допустимі докази, просив позов задовольнити у повному обсязі.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» (яке на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Іннова Фінанс» змінено найменування юридичної особи: з «Іннова Фінанс» на «Іннова-Нова», у зв`язку з чим 08 вересня 2025 внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит № за допомогою Веб-сайту (https://finsfera.ua), який є частиною інформаційно-комунікаційної системи товариства.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства (п. 10.10 договору).

Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 5000 грн. (п. 2.3), Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 (п. 3.1.), а позичальник зобов`язується отримати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно умов договору (п.2.2).

Пунктом 2.5 договору погоджено, що строк кредиту (строк дії договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору.

Тип процентної ставки - фіксована (п. 2.6); стандартна процентна ставка 1 % за кожен день користування кредитом (п. 2.6.1).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 2.5. договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання позичальником зобов`язань за ним (п. 10.2).

Згідно із п. 10.17. вказаного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму силу як і власноручний підпис.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205,207 ЦК України).

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У ч. ч. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення мистатті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України"Про електронні документи та електронний документообіг", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вищевказаний договір № про надання грошових коштів у кредит, було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 4102.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Враховуючи встановлені вище обставини та вимоги законодавства, доводи відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження укладення між сторона договору , суд до уваги не приймає.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнт, співпрацює з ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» на підставі договору № 160523/1 від 16 травня 2023 року про надання послуг з приймання та переказу платежів, що доданий до позову, в системі EasyPay, згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст.29 Розділу 4 ЗУ «Про платіжні послуги».

За умовами цього договору клієнт доручає ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» здійснювати перекази коштів з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів, а ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» в свою чергу, надає населенню фінансові послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Згідно із квитанцією до платіжної інструкції ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 05 жовтня 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (зазначений в договорі позики п. 3.1) кредитні кошти у розмірі 5000 грн.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач умови договору № не виконує, у зв`язку з чим станом на 24 серпня 2025 року у нього наявна заборгованість за цим договором: у розмірі 31200 грн., з яких 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16200 грн. заборгованість за процентами, 10000 грн. неустойка.

Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору.

Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.

У ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. (ч. 1 ст. 1051 ЦК України)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, на момент звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № , грошові кошти позивачу не повернув , тому суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором надання грошових коштів в позику № від 05 жовтня 2025 року у розмірі у розмірі 21200 грн., з яких 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16200 грн. заборгованість за процентами.

Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).»

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні`у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався й діє на цей час.

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 10000 грн. грн., оскільки вона нарахована в період дії в Україні воєнного стану.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Іннова-Нова» слід задовольнити частково, а саме в розмірі 21200 грн, що складається із: з яких 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16200 грн. заборгованість за процентами. В іншій частині необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов наступних висновків.

Позивач заявив про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн., на підтвердження чого ним надано договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року, укладений з адвокатом Андрущенком М.В.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Всупереч зазначеній нормі позивачем на підтвердження заявленої суми у розмірі 5000 грн. на правничу допомогу до вказаного вище договору не додано відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не визначено і сторонами вартість цих послуг і у самому договорі, що позбавляє суд можливості встановити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тому підстави для стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу відсутні.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають пропорційно до задоволених вимог судовий збір у розмірі 1645,99 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 89, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», , за договором надання грошових коштів у позику № від 05 жовтня 2024 року у розмірі 21200 (двадцять одна тисяча двісті) грн. та судовий збір у розмірі 1645,99 (одна тисяча шістсот сорок п`ять гривень, 99 коп.).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.Червонописький