Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/257/26
Єдиний унікальний №733/2052/25
Рішення

Іменем України

01 квітня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

за участю представника позивача - адвоката Сакун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ічня Чернігівської області померла прабаба по лінії батька ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщитна на спадкове майно, що належадлоїй на день смерт і, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 .

Спадщину після її смерті прийняла її донька ОСОБА_3 , баба позивача по лінії батька, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з нею однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ічня померла баба позивача по лінії батька ОСОБА_3 , так як у визначений законом строк подав до Ічнянськолї ДНК заяву про прийняття спадщини. Спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_4 - батько позивача, де за його заявою була заведена спадкова справа. №528/2016.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ічня помер батько позивача - ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька прийняла мати позивача- ОСОБА_5 , так як на день смерті була зареєстрована з ним за однією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Ічня померла мати позивача ОСОБА_6 . Спадщину після смерті матері прийняв позивач, подавши у визначений законом термін заяву про прийняття спадщини до Ічнянської державної нотаріальної контори, де була заведена с падкова справа №166/2024.

Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_6 за життя юридично не оформили своїх спадкових прав на успадковані частини квартири з надвірними будівлями та спорудамит, що розташована в АДРЕСА_2 .

Також у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на житло, виданого 28.09.1998 року присутнє закреслення, яке не застережене підписом уповноваженої посадової особи і печаткою організації, що видала зазначений документ.

Через відсутність документів , що підтверджують родинні відносини між померлими ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , відсутність документів, які б підтверджували факт

прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , наявність закреслення, яке не застережене підписом уповноваженої особи і печаткою організації, що видавала зазначений документ, державний нотаріус Ічнянської ДНК відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , внаслідок чого він вимушений звернутися у суд із для захисту своїх прав.

Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, витребувані докази.

Представник позивача - адвокать Сакун І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач Ічнянська міська рада, в заяві, поданій через кнцелярію суду проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердили факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_2 по травень 2016 року , тобто по день смерті останньої та факт того , що померла ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_3 .

Суд заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ічня Чернігівської області померла прабаба по лінії батька ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщитна на спадкове майно, що належало їй на день смерті, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 .

Спадщину після її смерті прийняла її донька ОСОБА_3 , баба позивача по лінії батька, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з нею однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ічня померла баба позивача по лінії батька ОСОБА_3 . Спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_4 - батько позивача, де за його заявою була заведена спадкова справа. №528/2016.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Ічня помер батько позивача - ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька прийняла мати позивача - ОСОБА_6 , так як на день смерті була зареєстрована з ним за однією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Ічня померла мати позивача ОСОБА_6 . Спадщину після смерті матері прийняв позивач, подавши у визначений законом термін заяву про прийняття спадщини до Ічнянської державної нотаріальної контори, де була заведена с падкова справа №166/2024.

Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_6 за життя юридично не оформили своїх спадкових прав на успадковані частини квартири з надвірними будівлями та спорудамит, що розташована в АДРЕСА_2 .

При зверненні позивача до державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житло за відсутності доказів того, що позивач є спадкоємцем.

За ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених

пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків у результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі СК України), цей Кодекс набрав чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому встановлення факту спільного проживання в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання не є належним способом захисту прав, в цій частині суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно п.4 тих же Прикінцевих та перехідних положень, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року, а тому при вирішенні даної справи суд керуватися нормами Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР (в редакції 1963 року) свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.548 ЦК для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що передбачено ст.549 ЦК.

Приблизний перелік дій, які свідчать про вступ спадкоємцями у володіння і управління спадковим майном містить Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції від 31.10.1975 року№45/5 й втратила чинність на підставі наказу Мін`юсту №18/5 від 14.06.1994 року.

Відповідно вимог ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Так, відповідно до п. 124 Інструкції доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно з ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 Про практику розгляду судами України справ про спадкування (що був чинний на момент смерті прабаби ), якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

На підтвердження вказаного факту стороною позивача надано копію свідоцтва про право власності на житло, квартиру АДРЕСА_1 , яка приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 23.12.1999 року на ім`я ОСОБА_9 (а.с.17-18).

Окрім того, згідно довідки ЦНАП Ічнянської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 (баба позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була прописана в АДРЕСА_2 , одна (а.с.14).

На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Далі, існують розбіжності у Свідоцтві про право власності на житло, видане 28.09.1998 року на ОСОБА_9 . Наявність закреслення, яке не посвідчено підписом уповноваженої посадової особи і печаткою оргагнізації, що видавала документ, було підставою для відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину позивачу.

В копії запису акта про смерть №204 від 11 листопада 2000 року , наданого відділом ДРАЦС на запит суду встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.65).

Що стосується встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 , то встановлення такого факту необхідно заявнику для визнання права власності на житло, оскільки ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_6 за життя юридично не оформили своїх спадкових прав на успадкованя частини квартири АДРЕСА_3 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як з урахуванням досліджених документів та показів свідків встановлено те, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 , яка є бабою по лінії батька позивачу.

Оглядом витребуваної копії спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_6 встановлено факт звернення позивача ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 68-77).

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про визнання права власності на спадкове майно, а лише підставою для вирішення такої справи.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який звернувся із заявою про прийняття спадщини , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

При цьому, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтерес.

Доказів відмови позивача від прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Доказів наявності інших спадкоємців, зокрема першої черги матеріали справи також не містять.

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Верховний Суд сформував підхід про те, що вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний належний захист прав у спірних правовідносинах, а є лише підставою для вирішення спору між спадкодавцями щодо їх часток у спадковому майні. Такий підхід є ревелантним до спірних правовідносин в частині

встановлення юридичнихї фактів, а саме факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, факту належності правовстановлюючого документа.

Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 та , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , спадкоємцями яких були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , які фактично прийняли спадщину, але не оформили на неї своїх спадкових прав, бо померли, в порядку спадкування за законом, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Слід також зазначити те, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,2 кв.м., в порядку спадкування за законом.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 01 квітня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко