У х в а л а

31 березня 2026 року

м. Київ

справа № 686/35427/25

провадження № 61-3149ск26

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі - скаржник)

на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 9 лютого 2026 року

у справі за заявою скаржника за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_1 , Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, та

в с т а н о в и в :

1. 10 березня 2026 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 7490/0/220-26 від 11 березня 2026 року), у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення заяви.

2. Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути, оскільки скаржник не зазначив у ній передбачені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) підстави касаційного оскарження.

3. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Такі підстави скаржник не визначив.

4. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

5. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення чи ухвалу суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову чи ухвалу апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

6. Касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).

7. Скаржник у касаційній скарзі зазначив підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 та пункту 73.4 статті 73 Податкового кодексу України.

8. Верховний Суд звертає увагу на те, що він уже викладав висновки щодо застосування статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», зокрема у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 лютого 2026 року у справі № 758/8300/24, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2025 року у справі № 686/8216/25 тощо. З огляду на це твердження скаржника щодо відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» не має належного обґрунтування. Крім того, Верховний Суд наголошує, що за змістом частини другої статті 2 Цивільного кодексу України Податковий кодекс України не є актом цивільного законодавства і не регулює цивільні майнові правовідносини. Отже, у касаційній скарзі немає обґрунтування того, чому, на думку скаржника, у порядку цивільного судочинства в цивільній справі Верховний Суд має формулювати висновки щодо застосування акта, який цивільні відносини не регулює.

9. За таких обставин формальну вказівку пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України як підстави касаційного оскарження не можна вважати викладенням передбачених ЦПК України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

10. Оскільки скаржник у касаційній скарзі не зазначив передбачені у частині другій статті 389 ЦПК України підстави для оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 9 лютого 2026 року в касаційному порядку та не навів належне обґрунтування саме цих підстав, таку скаргу слід повернути. Вказане не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 392, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

повернути Головному управлінню Державної податкової служби у Хмельницькій області касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 9 лютого 2026 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_1 , Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима