Справа № 365/1122/25
Номер провадження: 2/365/192/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 березня 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участі секретаря судового засідання Воєводи І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», в особі директора Хлопкової М.С., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернулося до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 165656 від 29.12.2024 у розмірі 21641,04 гривень, яка складається із: 13334,00 гривень заборгованість за тілом; 7806,04 гривень заборгованість за відсотками та 501,00 гривня заборгованість за комісією, а також понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.12.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 165656 на суму 13334,00 гривень у формі електронного документа з використанням електронного підпису. На виконання умов кредитного договору 29.12.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 . Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі.

16 квітня 2025 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № 3 від 04.06.2025 до Договору факторингу та Акту приймання-передачі від первісного кредитора до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 165656 від 29.12.2024.

Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося виключно первісним кредитором. Відповідач не виконав свого обов`язку вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Враховуючи зазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 22241,04 гривень, яка складається із: 13334,00 гривень заборгованість за тілом; 7806,04 гривень заборгованість за відсотками та 501,00 гривня заборгованість за комісією; 600,00 гривень заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 13.01.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи, призначила справу до розгляду, частково задовольнила клопотання про витребування доказів та витребувала відповідні докази.

13 січня 2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що він позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними та необґрунтованими, такими, що заявлені з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а також такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначає, що позивач не надав належних і допустимих доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачу, що є обов`язковою умовою виникнення грошового зобов`язання за кредитним договором. Крім того позивач не довів належного укладення електронного кредитного договору саме відповідачем. Окремо зазначає, що позивач не довів безперервного та належного переходу права грошової вимоги до нього. Заявлений позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує правомірності та розміру нарахувань, оскільки ґрунтується на недоведеному факті видачі кредиту. Зазначає, що у разі якщо суд дійде іншого висновку щодо існування зобов`язання, то він заперечує проти розміру заявлених нарахувань, оскільки строк дії договору визначений до 23.03.2025, а подані позивачем документи не доводять правомірність та обґрунтованість заявлених сум. Також зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відмові у стягненні або істотному зменшенню як неспівмірні. Вважає, що сукупність наведених обставин свідчить про те, що позивач не довів ані факту виникнення зобов`язання, ані свого статусу належного кредитора, ані розміру заявлених вимог належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову, так як позовні вимоги не відповідають вимогам законності та обґрунтованості.

16 січня 2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він звертає увагу на те, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитись з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Щодо перерахування кредитних коштів зазначає, що відразу після підписання договору 29.12.2024 відповідачу перераховано грошові кошти в сумі 10000,50 гривень на вказану ним банківську картку, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС». Для повного та всебічного розгляду справи позивач, користуючись своїм правом відповідно до ст. 84 ЦПК України разом з позовною заявою подав клопотання про витребування первинних бухгалтерських документів. Зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий первісним кредитором і позивачем в сукупності з платіжними дорученнями про перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі, відтак просить позовні вимоги задовольнити повністю.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 29.12.2024 ОСОБА_1 подав ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» заяву на видачу кредиту № 100729386, якою просив ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» на підставі договору видати йому кредит в розмірі 13334,00 гривень.

29 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 165656, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору (84 дні з 29.12.2024 по 23.03.2025) надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1. договору (13334,00 гривень надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 гривень на картку позичальника № НОМЕР_2 ; у розмірі 3333,50 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 24479,54 гривень. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором позичальника ОСОБА_1 7fabdfda.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024 підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Підписання Договору про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024, свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024 кредитодавцем було здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 10000,50 гривень на його картковий рахунок, вказаний ним у договорі, через надавача платіжних послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Зарахування кредитних коштів у сумі 10000,50 гривень на рахунок відповідача ОСОБА_1 також підтверджується повідомленням та випискою з рахунку приватного клієнта № 15370-2026/0205 за 29.12.2024, до якого емітовано картку № НОМЕР_2 , що належить відповідачу ОСОБА_1 , наданою АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали суду віл 13.01.2026 в частини витребування доказів.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із Карткою обліку виконання договору № 165656, станом на 29.03.2025 сума загальної заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором становить 22241,04 гривень, з яких: 13334,00 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням; 7806,04 гривень сума заборгованості за нарахованими процентами; 600,00 гривень пеня; 501,00 гривень комісія. Проценти за користування кредитними коштами нараховані в розмірі, визначеному договором та в межах загального строку кредитування.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Судом встановлено, що 16.04.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (фактор) укладено Договір факторингу № 16042025, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги та Акту приймання-передачі Реєстру.

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (фактор) укладено та підписано Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог № 3 до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025про те, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників клієнта від 04 червня 2025 року. З Реєстру прав вимог № 3 від 04.06.2025 вбачається, що до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024 у загальному розмірі 22241,04 гривень, з яких: 13334,00 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням; 7806,04 гривень сума заборгованості за нарахованими процентами; 600,00 гривень пеня; 501,00 гривень комісія.

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 05.06.2025 здійснило оплату за відступлення права грошової вимоги згідно із Договором факторингу № 16042025 від 16.04.2025на рахунок ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС».

Станом на 01.11.2025 заборгованість за Договором про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024, що рахується за відповідачем ОСОБА_1 є непогашеною і становить 22241,04 гривень, з яких: 13334,00 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням (включаючи комісію за надання кредиту); 7806,04 гривень сума заборгованості за нарахованими процентами; 600,00 гривень пеня; 501,00 гривень комісія, проте позивач просить стягнути із відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 21641,04 гривень, без урахування пені.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання згідно з умовами Договору про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до ОСОБА_1 у позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за Договором про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024 виникло на підставі Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025. Відповідач ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог та підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.

Сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 гривень при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 23.12.2025 № 32146.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надає: Договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»; Додаткову угоду № 9 від 11.09.20255 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 із переліком наданих правових та юридичних послуг на суму 7000,00 гривень.

Суд враховує постанову Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 275/150/22 згідно з якою, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відмові у стягненні або істотному зменшенню як неспівмірні, проте належного обґрунтування недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи не надав, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись ст. 205, 207, 512, 513, 514, 515, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 165656 від 29.12.2024 у розмірі 21641 (двадцять одна тисяча шістсот сорок одна) гривня 04 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», адреса місцезнаходження: 01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява