text-justify-trim:punctuation'>
У Х В А Л А

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 2-5124/08

провадження № 61-1164ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коверга Ганна Володимирівна, на постанову Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2008 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 22 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. за № 2186, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Повернено сторони у попередній стан, відповідно до якого вказана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 16 вересня 1992 року за № 1- 3316.

Постановою Верховного Суду від 14 червня 2023 року касаційна скарга АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволена частково.

Постанова Одеського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Цикл Фінанс», задоволено.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2008 року скасовано. Прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Цикл Фінанс», судовий збір у розмірі 2 887,80 грн .

19 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коверга Г. В., засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року.

У касаційній скарзі просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року та залишити в силі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2008 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та навести інші підстави для поновлення строку та надати докази сплати судового збору.

Роз`яснено, що якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк іншої вимоги ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

На виконання вимог вказаної ухвали, представник заявника подала до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій зазначає, що з вересня 2010 року заявник не приймала участь у справі, про час та місце судових засідань не повідомлялась належним чином, не була обізнана щодо стану розгляду справи.

Вказує, що оскаржувана постанова містить посилання про обізнаність ОСОБА_1 щодо розгляду справи, при цьому матеріали справи містять рекомендоване повідомлення № 557, яке не отримувала ОСОБА_1 .

Крім того, долучає до заяви наступні документи: виписку із медичної карти стаціонарного хворого від 07 червня 2024 року, з якої вбачається, що 05 червня 2024 року заявнику було проведене хірургічне втручання; медичну виписку від 13 лютого 2026 року, якою було встановлено заявнику діагнози на фоні хвороби та оперативне втручання, яке було проведене 24 грудня 2024 року, виписку із медичної карти стаціонарного хворого від 07 червня 2024 року.

Відповідні документи, як вважає представник заявник, свідчать про тяжкі хронічні захворювання останньої, що значно обмежують її фізичні та когнітивні можливості, унеможливлюючи самостійне відстеження ходу справи, доступу до інтернету чи реєстру судових рішень, свідчать про тривалий стан лікування та обмеження можливості повноцінно здійснювати процесуальні дії.

Також на виконання ухвали, представник надала докази сплати судового збору.

Верховний Суд вважає, що представник заявника не надала переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року.

Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження суд може визнавати поважними або неповажними у разі подання касаційної скарги після спливу тридцятиденного строку на оскарження, але в межах одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр) повний текст оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду складено 24 червня 2024 року. Забезпечено надання повного доступу в Реєстрі 26 червня 2024 року.

Однак представник заявника подала касаційну скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, що є наслідком відмови у відкритті касаційного провадження, крім випадків, визначених частиною третьою статті 394 ЦПК України. Відповідних обставин представник заявника належним чином не обґрунтувала.

Так, у поданій заяві представник посилається як на поважну причину пропуску такого строку - тяжкий стан здоров`я заявника, а також про неповідомлення заявника про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Представником не надано документів на підтвердження перебування заявника на лікарняному з 24 червня 2024 року до січня 2026 року. Долучені до заяви документи не є достатніми доказами для підтвердження довготривалої хвороби позивача або довготривалого перебування її на стаціонарному лікуванні, які унеможливили б ознайомлення позивача зі змістом оскаржуваного судового рішення та вчинення необхідних дій щодо касаційного оскарження судового рішення в розумні строки.

А тому, суд не приймає аргументи представника про хворобу заявника як поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.

Слід зазначити, що у вказаній справі ОСОБА_1 є позивачем, а тому із високим ступенем зацікавленості повинна була проявляти інтерес про хід розгляду ініційованої нею справи.

Так, в оскаржуваній постанові апеляційний суд звернув увагу, що ОСОБА_1 рухом своєї справи не цікавилася, і судом неодноразово вчинялися заходи щодо повідомлення позивача та відповідача про призначені судові засідання, у тому числі шляхом оголошення на сайті суду. Крім того, апеляційний суд вказав, що судові засідання неодноразово були відкладені (22 листопада 2023 року, 31 січня 2024 року, 28 лютого 2024 року, 24 квітня 2024 року, 25 травня 2024 року) за відсутністю належного сповіщення учасників справи, а саме позивача та відповідача, які відповідно до адресної довідки зареєстровані за однією адресою, а саме АДРЕСА_2 .

Варто звернути увагу, що у касаційній скарзі зазначено, що позивач проживає за вказаною адресою.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року

у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б, від 21 січня 2021 року у справі № 910/16249/19, від 19 травня 2021 року у справі № 910/16033/20, від 20 липня 2021 року у справі № 916/1178/20).

Отже, апеляційний суд вчинив всі можливі процесуальні дії щодо повідомлення позивача про апеляційний перегляд справи за її позовом.

Також Верховний Суд звертає увагу, що інформація про стан судових справ є відкритою, і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення, зокрема, за допомогою Реєстру.

В даному випадку повну постанову 24 червня 2024 року, 26 червня 2025 року забезпечено надання загального доступу в Реєстрі, тому заявник не була позбавлена можливості вчасно ознайомитись з її змістом, і відповідно, здійснити необхідні від неї дії для подання касаційної скарги з дотриманням строку на касаційне оскарження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 звернула увагу на те, що позивач із високим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду ініційованої ним справи. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого часу судового провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу. Крім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги 19 січня 2026 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, у суду відсутні законні підстави поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, тому у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Колегія суддів зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання свої обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку на касаційне оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Керуючись статтями 390, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коверга Ганна Володимирівна, на постанову Одеського апеляційного суду від 24 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська