Провадження 2/127/2954/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Вдовцова Сергія Петровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Вдовцов Сергій Петрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити, зокрема, належність справи до його юрисдикції та підсудності.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є арешт, накладений на нерухоме майно особи у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця правова норма узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а також положеннями чинного цивільного процесуального законодавства.

Адвокатом позивача повідомлено, що згідно відповіді ГУНП у Вінницькій області № 64354-2026 від 17.03.2026 у провадженні слідчого відділення Вишенського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області перебувала кримінальна справа № 03320650 від 11.09.2003, у якій 24.04.2004 слідчим було винесено постанову про зупинення слідства до встановлення особи, яка вчинила злочин.

Водночас, відомостей щодо поновлення та/або закриття вищевказаного кримінального провадження (кримінальної справи) адвокатом позивача не повідомлено та матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2024 у справі № 705/1188/21, суд дійшов висновку, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за правилами КПК України 1960 року та завершено (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18)) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19)).

У постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала наведені висновки щодо юрисдикції спорів та зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу (пункти 51, 52).

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03.07.2018, від 17.10.2018 у справі № 461/233/17 та від 07.11.2018 у справі № 296/8586/16-ц).

Таким чином, відомості про стан кримінального провадження безпосередньо впливають на визначення юрисдикції суду у даній справі, зокрема.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Розгляд справи неповноважним складом суду, порушення правил юрисдикції є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 6 ст. 175 ЦПК України позовна заява може містити й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

У зв`язку з вищевказаним, суд звертає увагу позивача на необхідність надання суду відомостей про стан кримінального провадження (справи № 03320650 від 11.09.2003 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України), в межах якого було накладено арешт на майно, який є предметом спору у даній справі.

Закон встановлює обов`язкові вимоги до позовної заяви (ст.ст. 175, 177 ЦПК України). Зокрема, від якості позовної заяви та юридично правильного її змісту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 і ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву адвоката Вдовцова Сергія Петровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду відомостей про стан кримінального провадження (справи № 03320650 від 11.09.2003 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України), в межах якого було накладено арешт на майно, який є предметом спору у даній справі.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя