"25" березня 2026 р.
ЄУН№: 336/2566/26
Провадження №: 2/336/2578/2026
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з означеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно до п. 5 п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Тобто, змістом позовних вимог являється предмет позову безпосередня матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем. Вказане визначення підтримано Верховним Судом у Постанові від 14.09.2021 у справі № 909/243/18.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивачка пред`являє позов до відповідачів: ОСОБА_2 , зазначаючи останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , зазначаючи останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 , виклик відповідачів просить здійснювати в порядку ч. 9 ст. 28 ЦПК України, тобто через офіційний веб-портал судової влади України.

Суддя не погоджується з такими вимогами виходячи з наступного.

Останнє відоме місце проживання відповідачів є місто Казань, яке є суб`єктом російської федерації.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з подальшими змінами, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого станом на час розгляду справи у суді, не скасована.

У зв`язку з постійною агресією російської федерації Україна системно розриває юридичні та міжнародно-правові зв`язки з РФ, Білоруссю та СНД. Станом на березень 2026 року Кабінет Міністрів України припинив дію 116 договорів, включно з угодами, що стосуються торгівлі та правової допомоги. Цей процес, що включає денонсацію та вихід з угод, спрямований на адаптацію до умов війни

Станом на 2026 рік поштове сполучення між Україною та росією відсутнє через воєнний стан та санкції. Виклик відповідачів через офіційний вебпортал судової влади України є неможливим, доступ до цього сайту на території рф відсутній.

Тобто, неналежне повідомлення сторін у справі є грубим порушенням норм чинного законодавства України та Конституції України на правовий захист під час судового розгляду.

Також посилання позивачки на обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а саме: неприйняття відповідачами спадщини у встановленому порядку на час відкриття спадщини, відсутність реєстрації спадкових прав в Запорізькому міському бюро технічної інвентаризації. Належне клопотання про витребування таких доказів з підтвердженням неможливості самостійного подання в матеріалах справи відсутнє.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Отже, враховуючи ті обставини, що будинок, на який позивачка просить визнати за нею право власності за набувальною давністю за технічною документацією враховуюється за відповідачами, протилежних доказів суду не надано, їх виклик до суду є неможливим, а тому застосування до спірних правовідносин положень статті 344 ЦК України є недоцільним.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI)).

В матеріалах справи відсутні фінансові документи підтверджуючі сплату судового збору. Підстав для звільнення від сплати судового збору у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачкою не надано.

Таким чином, позивачем повинен бути сплачений судовий збір у відповідному розмірі та доданий до позовної заяви документ, підтверджуючий сплату судового збору, уточнено позовні вимоги, надано належні та допустимі доказі на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене, позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України слід залишити без руху, як таку, що подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та надати позивачці строк для усунення недоліків та подачі уточненої позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Звєздова