Справа № 638/4790/26
Провадження № 2-з/638/89/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Шевченківського районного суду міста Харкова заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення відсотків та інфляційних втрат за неправомірне користування чужими грошовими коштами та моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних за період з 11 вересня 2018 року по 14 березня 2024 року та інфляційні втрати в розмірі 1 629 467,06 грн, моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн та судові витрати.

До суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 шляхом накладення заборони на відчуження належної відповідачу ОСОБА_3 частки у розмірі 60/100 квартири АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням, яким буде вирішено справу по суті.

В обґрунтування заяви зазначає, що 11 вересня 2018 року ОСОБА_3 протиправно заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 та володів ними до 11 квітня 2024 року (стягнута з відповідача грошова сума в розмірі 1 000 000,00 гривень в порядку повороту виконання судового рішення) та 15 квітня 2024 року (стягнута з відповідача грошова сума в розмірі 872 988,00 гривень, 40 352,40 гривень та 22 507,59 гривень в порядку повороту виконання судового рішення), коли останні були фактично повернуті позивачу, так як було звернуто до виконання ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2024 року у справі № 642/4993/17 про поворот виконання судового рішення. Позивач зазначає, що ціна позову, забезпечення якого просить вжити позивач, складає в загальному розмірі 2 629 467,06 гривень та витрат зі сплати судового збору у розмірі 16 440 гривень. У відповідача ж у власності перебуває єдиний об`єкт нерухомості, яким він володіє разом із дружиною, а саме 60/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Іншого майна, за рахунок якого можна отримати задоволення позовних вимог у разі задоволення позову, відповідач у власності не має.

Вказує, що відповідач на даний час притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000284 від 25 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України, ОСОБА_3 слідчим Головного слідчого управління Служби безпеки України 02 липня 2025 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Санкція частини п`ятої статті 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється відповідач ОСОБА_3 , в тому числі передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому його майновий стан відповідача до дня постановлення рішення у цій справі може істотно погіршитись, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду про стягнення з відповідача коштів на рахунок позивача. Як вказує представник заявника, обраний позивачем спосіб забезпечення є співмірним із позовними вимогами, оскільки накладення заборони на відчуження нерухомого майна не перешкоджає відповідачу користуватися ним, використовувати його для проживання, а тільки робить неможливим до набрання законної сили остаточного рішення у справі, яким буде вирішено позовні вимоги.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову дійшов наступного висновку.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України). Згідно із ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Зокрема, згідно з п. 1, 1-1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав відповідачу належить 66/100 частки житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову встановлено, що заявник обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що відповідач має статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000284 від 25 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України. Санкція частини п`ятої статті 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється відповідач ОСОБА_3 , в тому числі передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому його майновий стан відповідача до дня постановлення рішення у цій справі може істотно погіршитись, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду про стягнення з відповідача коштів на рахунок позивача.

В свою чергу, суд зазначає, що заявником у своїй заяві не наведено безумовних підстав, що відповідач може відчужити свою часту нерухомого майна, з метою неможливості виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що на підтвердження того, що ОСОБА_3 має статус підозрюваного у кримінальному провадженні представником заявника надано скріншоти з сайту Судова влада України, з яких вбачається, що в касаційному кримінальному суді перебували дві заяви, де сторона спору вказаний ОСОБА_3 як підозрюваний. Вказані заяви були розглянуті 05.08.2025 року.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Оскільки надані представником позивача докази, що відповідач є підозрюваним у кримінальному проваджені датовані 05 серпня 2025 року, та не надано підтверджень, що досудове розслідування було продовжено або обвинувальний акт де обвинуваченим є відповідач передано до суду, посилання представника позивача як на підставу зміни майнового стану відповідача до ухвалення рішення по суті у зв`язку з підозрою ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, санкція статті якої передбачає конфіскацію майна не доведено належними доказами.

При цьому матеріали справи не містять доказів чи обґрунтування доводів заявника про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.149-154 ЦПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення відсотків та інфляційних втрат за неправомірне користування чужими грошовими коштами та моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Рибальченко