справа № 619/7185/25
провадження № 2-др/619/17/26
1 квітня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,
представника позивача Алексєєва О.Є.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Алексєєва Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності,
Адвокат Алексєєв О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на на правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.03.2026 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. При поданні позовної заяви позивачем заявлялись витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у справі у розмірі 100 000,00 грн. У той же час, судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат на правову допомогу. На даний час витрати позивача пов`язані з наданням правової допомоги у цивільній справі № 619/7185/25 складають 30 000, 00 грн.
У запереченнях відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви адвоката Алексєєва О.Є. про стягнення з неї витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 30 000,00 грн.
Адвокат Алексєєв О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заяву про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, просила врахувати доводи, викладені нею у запереченнях, а також просила витребувати у позивача докази, які свідчать про надсилання позивачем підписаних ним документів адвокату Алексєєву О.Є.
Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, проаналізувавши їх доводи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані на обґрунтування доводів, дійшов висновку про задоволення заяви адвоката Алексєєва Є.О. з таких підстав.
Звертаючись до суду, у позовній заяві адвокат Алексєєв О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_2 зазначив про очікувані судові витрати у справі, зокрема, витрати на правову допомогу у розмірі 100 000 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 , адвокат Алексєєв О.Є. у заяві про ухвалення додаткового рішення просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 30 000, 00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Алексєєвим О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_2 надано:
- ордер серії АЕ № 1444466 від 02.12.2025;
- договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.09.2025, у якому зазначено, що на умовах, передбачених договором, сторони погодили, що клієнт доручає, а виконавець приймає на себе доручення клієнта про надання обумовленої цим договором юридичної (правової) допомоги. Клієнт приймає на себе зобов`язання сплатити виконавцю винагороду за надану правничу допомогу та фактичні витрати, в обсязі, на умовах і в порядку, що визначені цим договором;
- акт наданих послуг (надання правничої допомоги) від 16.03.2026, у якому зазначено, що загальна вартість (послуг) складає 30 000, 00 грн, з яких: складання та подання позовної заяви у цивільній справі № 619/7185/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності, яка знаходиться у провадженні Дергачівського районного суду Харківської області; складання та подання заяви про забезпечення позову у цивільній справі № 619/7185/25; ознайомлення та аналіз відзиву на позовну заяву у цивільній справі № 619/7185/25; складання заперечення щодо допуску представника відповідача у цивільну справу; складання заперечень на клопотання відповідача щодо повернення позовної заяви; участь у судових засіданнях у Дергачівському районному суді Харківської області;
- розрахунок-фактура №16/03/26 від 16.03.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_4 отримав за договором про надання правничої (правової) допомоги б/н від 12.09.2025 від ОСОБА_2 за надання правничої (правової) допомоги 30 000,00 грн.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником надано: договір про надання правничої допомоги; додаткову угоду, акт наданих послуг; рахунок фактуру.
Надані докази є належними та допустимими, оскільки підтверджують: факт укладення договору з адвокатом; обсяг наданих послуг; їх вартість. Оцінюючи заявлені до стягнення витрати, суд виходить із того, що заявлені витрати:є реальними, оскільки підтверджені належними доказами; є необхідними, з огляду на характер спору та обсяг виконаних адвокатом процесуальних дій; є розумними та співмірними складності справи, обсягу наданих послуг, витраченому часу та значенню справи для сторони.
Заперечення відповідача щодо витрат на правничу допомогу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами та зводяться до суб`єктивної оцінки їх розміру. При цьому відповідач не надала доказів, які б свідчили про надмірність заявлених витрат; їх невідповідність складності справи; або відсутність зв`язку таких витрат із розглядом справи.
Суд також враховує принцип відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, що відповідає засадам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у повному обсязі. Підстав для їх зменшення судом не встановлено.
Доводи відповідача про відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному виду робіт, необхідних для надання правової допомоги, суд до уваги не приймає з таких підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено такі висновки:
гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
… подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
З наданих представником позивача документів вбачається, що розмір гонорару адвоката позивач погодив в окремо складених додатковій угоді до договору про надання правової допомоги і в акті наданих послуг. Позивач та адвокат не пов`язували розмір гонорару з витраченим адвокатом часом на вчинення відповідної процесуальної дії. Навпаки, сторони зазначили конкретну (фіксовану) суму гонорару адвоката за окремі аспекти його участі в справі (складення позовної заяви, участь в судових засіданнях, складання та подання заяви про забезпечення позову; ознайомлення та аналіз відзиву на позовну заяву; складання заперечення щодо допуску представника відповідача у цивільну справу; складання заперечень на клопотання відповідача щодо повернення позовної заяви).
Оскільки позивач погодив з адвокатом фіксований розмір його гонорару, то ненадання детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) із зазначенням того, скільки годин адвокат витратив на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії чи складення документу, не має правового значення для вирішення питання про компенсацію позивачу понесених витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.
Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 не заявляла.
Доводи відповідача про те, що адвокатом Алексєєвим О.Є. не надано доказів факту оплати послуг, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення є неспроможними з таких підстав.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 та інших.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 2 лютого 2026 року у справі № 740/1678/17 наголошено, що указана судова практика є незмінною.
Щодо доводів ОСОБА_1 про неможливість підпису особисто ОСОБА_2 документів поданих адвокатом Алексєєвим О.Є. до суду з огляду на перебування позивача за кордоном, а також щодо клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, які свідчать про надсилання позивачем підписаних ним документів адвокату Алексєєву О.Є.суд зазначає, що сам по собі факт перебування позивача за межами України не свідчить про неможливість підписання ним процесуальних документів та їх подання до суду через представника. Відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України, сторона має право здійснювати свої процесуальні права та обов`язки як особисто, так і через представника, а також використовувати засоби поштового та електронного зв`язку для направлення документів.
Суд враховує, що чинне законодавство не містить обмежень щодо підписання документів особою, яка перебуває за кордоном, зокрема шляхом власноручного підпису з подальшим направленням документів поштовим зв`язком; підписання документів із використанням кваліфікованого електронного підпису; направлення підписаних документів засобами електронного зв`язку.
Доводи ОСОБА_1 про неможливість підписання позивачем відповідних документів ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, які свідчать про направлення позивачем підписаних документів адвокату Алексєєву Є.О., суд виходить із такого.
Відповідно до принципу змагальності сторін, закріпленого у Цивільному процесуальному кодексі України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому витребування доказів судом є процесуальним інструментом, який застосовується у передбаченому законом порядку.
Однак ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів щодо існування таких доказів; їх значення для правильного вирішення спору; неможливості самостійного їх отримання.
Крім того, обставини направлення позивачем документів своєму представнику не є предметом доказування у даній справі, оскільки сам факт подання документів до суду уповноваженим представником підтверджує реалізацію позивачем свого права на звернення до суду.
У постанові від 09.10.2024 у справі № 753/939/24 Верховний Суд наголосив, що факт перебування ОСОБА_1 за кордоном на момент подачі позову до суду не спростовує можливість позивачки власноручно підписати позовну заяву, оскільки не має значення, яким чином позовна заява потрапила до суду (поштовим зв`язком, за допомогою Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, кур`єром чи іншою особою, уповноваженою позивачем на такі дії).
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у постанові від 06 березня 2024 року у справі № 361/6369/20 (провадження № 61-427св24).
Отже, відповідачем не доведено непідписання ОСОБА_2 договору з адвокатом Алексєєвим Є.О. Клопотань про призначення почеркознавчої експертизи ОСОБА_1 не заявляла.
За таких обставин підстави для задоволення клопотання про витребування доказів відсутні.
Підсумовуючи викладене, враховуючи ціну позову, складність справи, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, керуючись положеннями ст. 137, 141 ЦПК України та беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 30 000, 00 грн підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 264-265, 270 ЦПК України, суд
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.
Заяву адвоката Алексєєва Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_4 .
Суддя О. В. Пруднікова