Справа № 351/1210/25
Провадження № 22-ц/4808/482/26
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. .
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Василишин Л.В., Луганської В.М.,

секретар Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички Олександра Євгеновича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Сегіна І.Р., у м. Снятин, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Снятинської міської ради (Служба у справах дітей), про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

04 серпня 2025 року адвокат Петричка О.Є., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Снятинської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивував тим, що 19.03.2025р. наказом служби у справах дітей Снятинської міської ради було вирішено влаштувати тимчасово неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сім`ю дядька ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Таке рішення було зумовлено тим, що мама дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а батько дітей ОСОБА_1 виїхав за кордон і не повернувся.

Зі слів позивача, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується, не цікавиться їх життям, про їхній фізичний і духовний розвиток не дбає, матеріальної підтримки не надає, не забезпечує необхідними умовами для нормального розвитку.

Така поведінка відповідача негативно позначилася на емоційному стані дітей, вони не виявляють бажання підтримувати з ним будь-який контакт, що свідчить про втрату емоційного зв`язку між ними.

На сьогоднішній день всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача.

Просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Снятинський районний суд Івано-Франківської області рішенням від 13 січня 2026 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Снятинської міської ради (Служба у справах дітей), про позбавлення батьківських прав.

Попередив ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Поклав на Службу у справах дітей Снятинської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

Не погоджуючись із таким рішенням, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Петричка О.Є. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.03.2025 р. позивач ОСОБА_1 проживає в житловому будинку разом з двома племінниками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Мати дітей - ОСОБА_5 померла, а батько - перебуває на роботі за межами України, виїхав ще до війни.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23.09.2025 р. зобов`язано ВП №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надати інформацію про перетин відповідачем, державного кордону України з 01.06.2021р. Відповідно до інформації з діючої системи «Аркан» відносно перетину кордону, ОСОБА_1 виїхав за межі України в пункті пропуску «Краковець» ще 15.10.2021 р.

Із висновку Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено, що перший час після смерті матері відповідач спілкувався з дітьми по телефону та обіцяв, що скоро приїде. Жодної інформації про хворобу чи іншу причину відсутності дітям, брату чи іншим родичам не надавав.

Отже, відповідач, усвідомлюючи той факт, що після смерті своєї дружини він є єдиним законним опікуном дітей, в Україну не повернувся та не вживав жодних заходів для забезпечення проживання дітей разом із ним. Зазначена поведінка відповідача свідчить про формальний зв`язок з дітьми, який наразі втрачений.

Щодо невжиття позивачем заходів щодо розшуку відповідача правоохоронними органами зазначає, що здійснення або не здійснення заходів щодо розшуку відповідача жодним чином не перешкоджає позбавленню винної особи батьківських прав та не свідчить, що після таких заходів батько відновить виконання своїх батьківських обов`язків.

Крім того стверджує, що висновки суду про ненадання належних та допустимих доказів винної поведінки батька є хибними, адже у матеріалах справи є достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки відповідача: копія наказу служби у справах дітей, про тимчасове влаштування неповнолітніх дітей в сім`ю дядька (позивача), у зв`язку із тим, що вони залишились без батьківського піклування; акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, в якому зазначено, що батько дітей виїхав за кордон ще до війни і не повертався; характеристики з навчальних закладів, де також вказано, що вихованням дітей займається виключно позивач, а батько в цьому процесі участі не бере; висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, наданий Органом опіки і піклування, а також пояснення представника ООП; пояснення дітей, які також підтвердили, що батько ними не цікавиться не спілкується і не надає жодної допомоги.

Представник апелянта вважає, що позивачем наведено всі докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Просить рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача адвоката Петричку О.Є., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд установив, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Згідно Наказу Служби у справах дітей Снятинської міської ради № 3/02-02 від 19.03.2025р. тимчасово влаштовано неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю дядька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено персональну відповідальність за життя та здоров`я, фізичний стан та психологічний розвиток дітей на ОСОБА_1 ..

Згідно відомостей Снятинської територіальної громади від 09.05.2025р. за адресою: АДРЕСА_1 проживають: позивач ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_4 , 2009 р.нар. та ОСОБА_3 , 2014 р.н..

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 мати дітей, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов Старостинського округу №6 с. Будилів, Снятинської міської ради від 20.03.2025р. неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з дядьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . У житловому будинку за вказаною адресою проживала мати дітей ОСОБА_5 , 1985 р.н., яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Батько дітей зареєстрований за іншою адресою в с. Будилів, однак на даний час перебуває на роботі за межами України, виїхав ще до війни. Після смерті матері батько дітей не повернувся із-за кордону. Тому вихованням дітей займається його рідний брат ОСОБА_1 , який не одружений, своїх дітей немає. Діти відвідують школу, чисті, охайні, добре одягнені, не голодують. Позивач спиртні напої не вживає, не працює і здійснює контроль за дітьми.

Згідно характеристик Будилівської гімназії ім. В.Хроновича Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 24.03.2025р. № 86, 87 діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчаються в гімназії з першого класу. Мають навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Вадим на уроках зібраний і організований, встигає закінчувати завдання, виявляє активність під час тієї роботи, яка йому подобається, співпрацює у групі, висловлює власні ідеї. Є врівноваженим та розсудливим. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Вихований учень, з повагою ставиться до вчителів. Підтримує дружні стосунки з учнями. Відповідально виконує доручення. З великою любов`ю ОСОБА_8 відноситься до свого дядька ОСОБА_9 . ОСОБА_1 (брат Вадимого батька) завжди приділяє увагу вихованню ОСОБА_8 , систематично відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами ОСОБА_8 у школі, постійно допомагає і підтримує. Учень ОСОБА_10 навчається в міру своїх сил, потребує роз`яснення та більше часу на опрацювання матеріалу. Домашні завдання виконує не систематично. За характером стриманий, самостійний. Відстоює свою точку зору, підтримує дружні стосунки з однокласниками. До виконання доручень ставиться дбайливо, але не є ініціатором та учасником у громадському житті школи. Скромний, товариський, врівноважений. Має добру вдачу. Вихованням та піклування про здоров`я ОСОБА_11 займається його дядько ОСОБА_1 , тому що батько дитини за кордоном, мати померла. ОСОБА_12 тісно співпрацює з класним керівником, відвідує батьківські збори, створює належні умови для розвитку.

Рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 357-11/2025 від 12.09.2025 затверджено висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав.

Згідно з Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в ході обстеження та спілкування вияснено, що діти проживають в задовільних умовах, зі слів дітей батько з ними спілкується по телефону і обіцяє, що скоро приїде додому. Діти охайні, забезпечені всіма необхідними речами для проживання, навчання та розвитку. Під час розмови дітям та дядькові рекомендовано вказати батькові на необхідність приїхати в Україну для оформлення пенсії по втраті годувальника членам сім`ї померлого, які були на його утриманні (тобто дітям після смерті матері). У березні 2025 р. ОСОБА_1 , який являється рідним братом батька дітей, звернувся з письмовою заявою про тимчасове влаштування дітей у його сім`ю. У заяві вказав, що на сьогоднішній день всі питання щодо виховання ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вирішує сам, рідний брат ОСОБА_13 перебуває за межами України більше трьох років, але з 03.05.2025р. перестав виходити на зв`язок з дітьми, а також з усією родиною, а матір дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Виходячи з вищенаведеного, Служба у справах дітей Снятинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1989 року народження, стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з інформацією діючої системи "Аркан" відносно перетину кордону України в період часу з 01.06.2021р. по даний час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виїхав за межі України в пункті пропуску «Краковець» 15.10.2021 р.

Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_6 від 14.10.2025р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у статусі особи, яка користується відстрочкою не перебуває, із заявою на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_7 не звертався. На даний час порушником військового обліку не являється.

Батьки позивача померли: ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ..

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із тим, що позивачем не доведено винної поведінки відповідача щодо умисного свідомого злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також не обґрунтовано, які позитивні зміни у житті дітей можуть настати у разі застосування до відповідача такого виключного і крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини)).

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

З наявних у матеріалах справи доказів колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 .. Матір дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а батько ОСОБА_1 з 01.06.2021р. по даний час виїхав за межі України ще 15.10.2021 року та перебуває за кордоном.

Враховуючи такі обставини, наказом Служби у справах дітей Снятинської міської ради № 3/02-02 від 19.03.2025р неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано в сім`ю дядька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено персональну відповідальність за життя та здоров`я, фізичний стан та психологічний розвиток дітей на ОСОБА_1 .. Згідно з відомостей Снятинської територіальної громади від 09.05.2025р. за адресою: АДРЕСА_1 проживають позивач ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_3 , 2014 р.н..

Крім того з метою з`ясування обставин проживання та позиції батька щодо виховання і матеріального утримання ним дітей, було проведено обстеження житлово-побутових умов за адерсою: АДРЕСА_1 . З акту обстеження матеріально-побутових умов Старостинського округу №6 с. Будилів, Снятинської міської ради від 20.03.2025р. неповнолітні ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_3 , 2014 р.н., проживають разом із дядьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . У житловому будинку за вказаною адресою проживала мати дітей ОСОБА_5 , 1985 р.н., яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Батько дітей зареєстрований за іншою адресою в с. Будилів, однак на даний час перебуває на роботі за межами України, виїхав ще у 2021 році. Після смерті матері батько дітей не повернувся з-за кордону. Вихованням дітей займається рідний брат батька ОСОБА_1 , який не одружений, своїх дітей немає. Діти відвідують школу, чисті, охайні, добре одягнені, не голодують. Позивач спиртні напої не вживає, не працює і здійснює контроль за дітьми.

В судовому засіданні у суді першої інстанції неповнолітні діти пояснили, що їх батько не виходить на зв`язок від травня 2025 року, не телефонує та не пише. На день народження не вітає, не цікавиться їхнім життям, навчанням та успіхами. Бабуся по материнській лінії телефонує, запрошує в гості, однак матеріально не допомагає.

Згідно з висновком 357-11/2025 від 12.09.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у ході обстеження та спілкування вияснено, що діти проживають в задовільних умовах. Діти охайні, забезпечені всіма необхідними речами для проживання, навчання та розвитку. Під час розмови дітям та дядькові рекомендовано вказати батькові на необхідність приїхати в Україну для оформлення пенсії по втраті годувальника членам сім`ї померлого, які були на його утриманні (тобто дітям після смерті матері). У березні 2025 року ОСОБА_1 , який являється рідним братом батька дітей, звернувся з письмовою заявою про тимчасове влаштування дітей в його сім`ю. У заяві вказав, що всі питання щодо виховання ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вирішує сам, рідний брат ОСОБА_13 тривалий час перебуває за межами України, з 03.05.2025р року перестав виходити на зв`язок з дітьми, а також з усією родиною, а матір дітей ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також вбачається, що Службою у справах дітей Снятинської міської ради ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення про те, що йому необхідно з`явитися до Служби для з`ясування повноти, всебічності та об`єктивності обставин, що мають значення при складанні висновку до суду, проте відповіді не було отримано. Служба у справах дітей Снятинської міської ради вважала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , 1989 року народження, стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_3 , 2014 р.н..

Таким чином, апеляційним судом встановлено та підтверджено доказами, що діти постійно проживали разом з матір`ю у АДРЕСА_1 до моменту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а їх батько - відповідач з 2021 року постійно проживає за кордоном. Також встановлено, що відповідач, усвідомлюючи тяжкий психологічний стан та скрутні життєві обставини дітей після смерті їхньої матері, виявив повну байдужість, бездіяльність. Зокрема, він не прибув до дітей для налагодження особистого контакту та надання їм підтримки, не вжив жодних заходів для забезпечення належного догляду за дітьми, які після смерті матері були позбавлені будь-якого батьківського піклування, а також не вчинив жодних дій, які б свідчили про реальне бажання брати участь у вихованні та розвитку неповнолітніх ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_3 , 2014 р.н., як батька. Так поведінка триває вже значний час і продовжується надалі.

Зазначені обставини підтверджуються вищевказаним висновком органу опіки та піклування, зробленим на підставі інформації з шкільного закладу, пояснень дітей та позивача щодо пасивної поведінки відповідача ОСОБА_1 , у формі байдужості та ігнорування, щодо з`ясування його подальших дій відносно дітей, бажання/небажання приймати участь у їх вихованні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не утримує належним чином своїх дітей, не приділяє достатньої уваги їх розвитку.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Апеляційний суд в оцінці обставин справи керується тим, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 361/2014/22.

У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984св21) зроблено висновок, що проживання батька протягом значного часу на території іншої держави без участі у вихованні дітей, піклуванні про них тощо, а також обізнаність про їхню важку життєву ситуацію, пов`язану зі смертю матері, є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (згідно із частиною четвертою статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Однак наявним у справі висновком органу опіки та піклування встановлено, що спроба встановити контакт із відповідачем була безрезультатна і це свідчить про те, що батько не бажає виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей, при тому, що йому відомо про смерть матері дітей. Факт залишення дітей свідчить про те, що батько повністю самоусунувся від виховання та догляду своїх синів, не приймає жодної участі у їхньому житті, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, їх навчання.

При цьому відповідач не був позбавлений права надати необхідні пояснення, які б спростовували висновки уповноважених органів, зокрема обставини, які передбачають застосування пункту 2 частини першої статті 164 СК України.

Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку його неповнолітніх дітей, матеріали справи також не містять.

Колегія суддів вважає, що дії відповідача свідчать про відсутність намірів і бажання брати участь у житті дітей та їх вихованні.

Позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме насамперед інтересам дітей, які не отримують будь-якої допомоги від біологічного батька.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у ході апеляційного перегляду справи. З думкою суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено причин відсутності батька неповнолітніх дітей ймовірності його відсутності в їх житті з поважної причини, неможливо погодитися з урахуванням обставин справи. Установлено, що відповідач з 2021 року перебуває за кордоном, але має можливість зв`язку із дітьми, проінформований про смерть їх матері, і причин, які б свідчили про поважність усунення його від виховання і утримання дітей, суду не намагався надати. У зв`язку із встановленими обставинами неможливе виконання рішення суду в частині попередження ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей.

Разом з цим варто роз`яснити, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, фактичні обставини справи, норми закону, якими регулюються спори, пов`язані із обов`язками батьків, наданими доказами, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який суди йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів та враховуючи, що суду надано переконливі докази дійсно навмисного, свідомого ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петрички Олександра Євгеновича задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Снятинської міської ради (Служба у справах дітей), про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева

Л.В. Василишин

В.М. Луганська