печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі: Погребняк В.Д.

справа № 757/16079/26-ц

за участю:

приватного виконавця - Мілоцького О.Л.,

представника стягувача - Гук О.М.,

представника боржника - Білокур В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мілоцького О.Л про тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький О.Л. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до повного виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 824/95/22 виданого 11.12.2023р. Київським апеляційним судом.

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л. перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання: виконавчого листа від 11.12.2023, виданий Київським апеляційним судом по справі № 824/95/22 про стягнення боргу в сумі 1 822 620, 20 доларів США, що станом на день звернення до суду становить 66 650 669,04 грн., за курсом Національного банку України та 2 784 760,69 фунтів стерлінгів, що станом на день звернення до суду становить 119 930 731, 68 грн. за курсом Національного банку України яка є солідарною, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Компанії «PE INVESTMENTS LIMITED», примусове виконання здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4; виконавчого листа від 11.12.2023р., виданий Київським апеляційним судом по справі № 824/95/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Компанії «PE INVESTMENTS LIMITED» 620,25 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, примусове виконання здійснюється в межах виконавчого провадження № 74062040. Виконавче провадження № 74062040 було закінчено 25.01.2025р. на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження.

05.02.2024 р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 копію постанови рекомендованим відправленням направлено боржнику у відповідності до вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» на адресу боржника визначену у виконавчому документі. В ході виконання даного виконавчого провадження приватним виконавцем постійно вживаються дії направлені на розшук та арешт майна, що належить боржнику. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта за боржником нерухоме майно не зареєстровано. В межах примусового виконання, боржником через свого представника надавались документи на підтвердження відсутності майна або активів на які можливо звернути стягнення, окрім доходу, який боржник отримує від ТОВ «ІНВЕСТПРОФКОНСАЛТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 45299567).

Боржник ухиляється від належного виконання судового рішення. На час звернення до суду з поданням, примусове виконання здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4, залишок не стягнутої заборгованості становить - 1 812 667,81 доларів США, та 2 784 760,69 фунтів стерлінгів. Хоча представником боржника надано інформацію з Державного реєстру речових прав за № інформаційної довідки 283438655, за якою вбачається, що боржник орендує квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди № 512 виданий 11.03.2019р., видавник приватний нотаріус КМНО Лівінська Н.С., з визначеним строком дії - до 10.03.2029р., орендар - ОСОБА_1 . При цьому, не надано безпосередньо договору оренди, для встановлення розміру щомісячної вартості такої оренди.

Відповідно до декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, наданої в межах виконавчого провадження зазначається, що заробітна плата боржника в ТОВ «ІНВЕСТПРОФКОНСАЛТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 45299567) становить 135 000,00 гривень.

Ринкова вартість оренди квартири у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наведеної площі становить від 177 003,96 гривень до 438 084,80 гривень за місяць оренди. У зв`язку з цим приватний виконавець вважає, що виключно оренда наведеної квартири не співмірна з рівнем доходу який вказує боржник.

За 2 роки примусового виконання виконавчого листа в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4 боржником виконано вимоги в розмірі 9 952,39 доларів США, що становить 0,5 відсотка від суми 1 822 620, 20 доларів США. Що дорівнює місячної орендної плати, майна яке винаймає боржник. При цьому погашення суми в 2 784 760,69 фунтів стерлінгів боржником не здійснюється взагалі.

Також, виконавцем виявлено укладення боржником фраудаторних правочинів відносно відчуження свого нерухомого майна на користь доньки, з метою уникнення звернення стягнення на відповідне майно.

Ухвалою суду від 26 березня 2026 року, було відмовлено у задоволенні клопотання представника боржника про передачу матеріалів справи за підсудністю.

В судовому засіданні приватний виконавець Мілоцький О.Л., підтримав вказане подання та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

В судовому засіданні представник стягувача Компанії «PE INVESTMENTS LIMITED» в судовому засіданні підтримав подання приватного виконавця та просив його задовольнити.

Представник боржника адвокат Білокур В.В в судове засідання заперечував щодо задоволення подання приватного виконавця Мілоцького О.Л., оголосив свої письмові заперечення та додаткові заперечення, які подав до суду в яких просив залишити без задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України та зазначив, що борг є надмірним та боржником здійснюється погашається через свого роботодавця, внаслідок обмеження його у праві виїзду за кордон він не може виконавати свої посадові обовязки, оскільки вони безпосередньо повязані із відрядженням до інших країн, та вказане подання необхідно слухати в Голосіївському районому судді м.Києва, оскільки боржник має місце реєстрації - АДРЕСА_3 , що територіально відновиться до Голосіївського районну м.Києва. Вислухавши пояснення приватного виконавця, представника боржника та представника стягувача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Частина 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Судом установлено, що 11.12.2023 р. Київським апеляційним судом видано виконавчий лист по справі № 824/95/22 про стягнення боргу в сумі 1 822 620, 20 доларів США, що станом на день звернення до суду становить 66 650 669,04 грн., за курсом Національного банку України та 2 784 760,69 фунтів стерлінгів, що станом на день звернення до суду становить 119 930 731, 68 грн. за курсом Національного банку України яка є солідарною, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Компанії «PE INVESTMENTS LIMITED», примусове виконання здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4. Постановою приватного виконавця від 05.02.2024р. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 щодо виконання вищевказаного виконавчого листа. Копії вищевказаних постанов приватного виконавця було направлено сторонам виконавчого провадження за адресами, зазначеними у виконавчому документі, до виконання та до відома рекомендованою поштою. 21.03.2024р. виконавцем на адресу боржника направлено виклик № НОМЕР_4/502. 09.04.2024р. за наведеним викликом до виконавця з`явився представник боржника - адвокат Кузьміна К.О., останній ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відповідний запис у відомості про ознайомлення. 19.06.2024р. за вх..№ 183 надійшло пояснення за підписом представника боржника - адвоката Кузьміна К.О., щодо неможливості виконання вимог виконавчого документа у визначеному розмірі заборгованості, повідомлено про місце працевлаштування та іншу інформації з копіями документів. 31.01.2025р. представником стягувача подано заяву про звернення стягнення на дохід боржника. 03.02.2025р. виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на дохід боржника № НОМЕР_4 з направленням на виконання до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТПРОФКОНСАЛТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 45299567). В межах виконавчого провадження через ТОВ «ІНВЕСТПРОФКОНСАЛТ» боржником здійснено часткове погашення боргу в розмірі 9 952,39 доларів США, що становить 0,5 відсотка від суми 1 822 620, 20 доларів США. Рухомого та нерухомого майна у боржника не виявлено. Судом також встановлено, що боржник орендує майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди. Відповідно до реєстру, право користування здійснюється на підставі договору оренди №512 виданий 11.03.2019 р.,видавник приватний нотаріус КМНО Лівінська Н.С., з визначеним строком дії - до 10.03.2029 р., орендар - ОСОБА_1 . Відповідно наданих документів до заяви представника боржника від 07.06.2024p.(зареєстрована за вх..№183), а саме декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, зазначається, що заробітна плата боржника в ТОВ " ІНВЕСТПРОФКОНСАЛТ "() становить 135 000,00 гривень. При цьому ринкова вартість оренди у визначеному будинку, який визначається як - преміум клас Diamond Hill, та наведеної площі становить від 177 003,96 грн до 438 084,80 грн, враховуючи наведене, наведена квартира не співмірна з рівнем доходу який зазначає боржник. Разом з тим, сам факт здійснення примусового стягнення не свідчить про належне виконання рішення суду боржником та не виключає його ухилення від виконання зобов`язань. Боржник є працездатною особою та отримує стабільний дохід у розмірі близько 135 000 грн щомісячно (після сплати податків - значний чистий дохід), що свідчить про наявність фінансової можливості для більш активного та повного виконання рішення суду. Фактичне виконання рішення здійснюється у примусовому порядку, шляхом автоматичного відрахування із заробітної плати, при цьому боржник не вживає жодних додаткових заходів для добровільного погашення заборгованості, не здійснює самостійних платежів понад встановлений мінімальний розмір стягнення. При цьому, судом встановлено, що боржник несе значні щомісячні витрати, зокрема на оренду житла, тобто істотну частину його доходу. Зазначене свідчить про те, що боржник, маючи достатній рівень доходу, свідомо визначає пріоритетність власних витрат (у тому числі витрат на житло підвищеного рівня вартості) над виконанням міжнародного рішення суду, обмежуючись лише мінімальними платежами, що здійснюються у примусовому порядку. Таким чином, боржник виконує рішення суду у мінімальному обсязі, однак фактично ухиляється від його повного та своєчасного виконання, не використовуючи наявну фінансову можливість для погашення заборгованості. Боржник також не звертався до виконавця або суду із заявами про встановлення графіку погашення заборгованості, розстрочку чи відстрочку виконання рішення, що свідчить про відсутність наміру добросовісно виконати рішення суду. Під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо), що роз'яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України За таких обставин наявні підстави вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, від боржника не надходило жодних повідомлень (усних чи письмових) щодо можливості врегулювання умов та порядку погашення наявного боргу в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4. Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Відповідно до пункту 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19 навів роз'яснення щодо визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", вказавши, що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; (ч. 2, п. 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»). Отже, наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього та наявне ухилення боржника від виконання таких зобов`язань є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України», від 27.07.2004 по справі «Ромашов проти України», від 19.03.1997 «Горнсбі проти Греції» зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції. Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (рішення у справі «Бурдов проти Росії»). Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15.10.2009). Також, у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав/ людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (надалі Закон), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом та в`їхати в Україну. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон громадянин України, що ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань. На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках: - якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобовязань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»); - якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»); В Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» передбачено: «На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).» Отже, Законом встановлено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. На підставі наведеного вважаю, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості та не надав інформацію про свій дійсний майновий стан. Статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. За таких обставин, враховуючи невиконання боржником судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів, умисне ухилення боржника від його виконання, а також приймаючи до уваги, що боржник, не виконуючи рішення суду має можливість виїхати за межі України, суд дійшов висновку про задоволення подання приватного виконавця. На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-22, 259-261, 353-355, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника громадянина України ОСОБА_1 , (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 виданим 23.08.2017 р, у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон, без вилучення паспортного документа, що надає право виїзду за межі України, до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа, виданого 11 грудня 2023 р. Київським апеляційним судом по справі № 824/95/22.

Виконання заходів щодо обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 покласти на Державну прикордонну службу України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Т.В.Остапчук