Справа №333/9080/25
Пр. № 2/333/719/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача - адвоката: Таран В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував наступним.

11.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 3810946.

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 15.0 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3810946.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3810946.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3810946.

Позивальник свої зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3810946 від 11.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26284.40 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4428.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21856.40 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним вище кредитним договорам на загальну суму 26 284.40 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,00 грн. та правничу допомогу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2025 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлені строки для надання заяв по суті справи.

Відповідач скористався своїми процесуальними правами та надав відзив на позов, в якому не визнав позовні вимоги, посилаючись на неотримання копії позову, у разі стягнення боргу за договором до 2022 р. просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності

У відповіді на відзив позивачем продубльовані основні умови вищевказаного кредитного договору, зазначені періоди та розмір заборгованості по цим кредитним зобов`язанням, та наголошено, що позивачем поданий цей позов в межах строку позовної давності, оскільки даний строк призупинявся на час дій карантину та був продовжений на час війни, до скасування у серпні 2024 р. правової норми щодо продовження цього строку.

У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме, не заперечує відносно задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту та відсотках в межах 30-денного строку кредитування.

Також відповідач звернувся до суду із заявою про зменшення суми витрат правничої допомоги, заявленої позивачем, посилаючись на те, що ця сума є завищеною, необґрунтованою та неспівмірною зі складністю справи з наступних підстав: 1. Складність справи. Дана справа є малозначною (типова справа про стягнення заборгованості), розглядається в порядку спрощеного провадження та не потребує значного часу на підготовку. 2. Типовість документів. Позовна заява, відповідь на відзив та інші процесуальні документи є шаблонними. Позивач («Колект Центр») масово подає ідентичні позови до тисяч боржників, змінюючи лише прізвище та суму боргу. Підготовка таких документів не вимагає екстраординарних зусиль адвоката, які б коштували 13 000 грн. 3. Неспівмірність. Ціна позову складає 26 284 грн. Витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн складають майже 50% від суми позову, що порушує принцип співмірності та розумності судових витрат. На підставі викладеного просив зменшити заявлені позивачем судові витрати до 1000.00 грн., або відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою суду від 19.01.2026 р., за клопотанням позивача, постановлено витребувати з АТ КБ "ПриватБанк" (Код ):

1. інформацію, чи видавалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) картка № НОМЕР_2 (віртуальна чи фізична);

- докази зарахування на картку № НОМЕР_2 кредитних коштів у сумі 5000,00 грн., які 11.08.2021 року були перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за номером картки № НОМЕР_2 за період із 11.08.2021 по 18.08.2021 р.

- ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_2 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки.

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 з 11.08.2021 по 18.08.2021 року.

- інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи обізнаний. Надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягає на своїй позицій щодо позовних вимог, викладених в якого заявах по суті спору.

Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

11.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3810946, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, який направлявся позичальнику на повідомлений ним номер телефону. Дані обставини підтверджуються копіями цього договору, Анкети-заяви позичальника на кредит № 3810946, паспорту кредиту, який є додатком до договору, Правил надання кредитів ТОВ "МІЛОАН", які враховувалися при укладанні цього договору, довідкою про ідентифікацію позичальника.

Відповідно до п.1.1 вищевказаного кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 1.2.-1.4 кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн. у валюті: Українські гривні (п. 1.2). Кредит надається строком на 30 днів з 11.08.2021 (строк кредитування) (п.1.3.) Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 10.09.2021 (п. 1.4.)

Відповідно до п. 1.5.2-1.6 кредитного договору, проценти за користування кредитом: 15.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

В п. 2.3. передбачено порядок пролонгації кредитного договору. Зазначено, що розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1Договору та розділу 6 Правил; 3 б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. Договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення.

До позову доданий графік платежів, відповідно до якого строк повернення кредиту - 10.09.2021 р. В розрахунку заборгованості містяться відомості про періодичну сплату позичальником комісії за пролонгацію, при цьому належних доказів на підтвердження цієї обставини, окрім відомостей в розрахунку заборгованості суду не надано. До позову позивачем не додавався оновлений графік платежів, що вказує на те, після закінчення строку кредитування, передбаченого п. 1.4. кредитного договору, він не пролонгований сторонами договору.

Кредитором ТОВ "МІЛОАН" виконані його кредитні зобов`язання та надані позичальнику ОСОБА_1 обумовлені кредитним договором кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн., які перераховані 11.08.2021 р. на банківську картку належну АТ КБ «ПРИВАТБАНК» емітовану на ім`я позичальника ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вищевказаної ухвали суду від 19.01.2026 р., квитанцією.

15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 3810946. Дані обставини підтверджуються копіями зазначеного договору факторингу № 15/12-2021-22, платіжного доручення про перерахування ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» коштів ТОВ "МІЛОАН" за даним договором відступлення прав вимог, акту прийому-передач Реєстру боржників та витягу з даного Реєстру боржників.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 3810946. Дані обставини підтверджуються копіями зазначеного договору № 10-01/2023, з додатками до нього (акту прийому-передачі Реєстру боржників), витягу з Реєстру боржників, акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 р.

Відповідно до розрахунків заборгованості, складених первісним кредитором та його правонаступниками у кредитному зобов`язанні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» позичальник не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за їх користування. Відповідно до цих розрахунків, заборгованість за кредитним договором становить 26 284.40 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4428.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21856.40 грн. (за період з 11.08.2021 р. по 23.02.2022 р.)

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог.

Згідно з ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів - тіла кредиту у розмірі 4428.00 грн., про що він визнав у його заявах по суті спору, суд вважає, що позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 0814/6450/2012, провадження № 61-18489св21: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05 квітня 2023року, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.

Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Кредитний договір укладений 11.08.2021 строком на 30 днів, тобто до 10.09.2021. Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять. Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.09.2021 р. - дату закінчення строку кредитування, тіло кредиту у розмірі 5000,00 грн. відповідач не повернув кредитодавцю, позичальнику за період з 11.08.2021 р. по 10.09.2021 р. нараховані відсотки за п. 1.5.2 кредитного договору за зниженою ставкою, тобто у розмірі 15 грн., дана сума відсотків також зазначена в графіку платежів, а тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості по відсоткам не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4 443,00 грн.

Відповідач у відзиві посилався на пропуск позивачем строку звернення до суду на застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Вирішуючи дану заяву суд враховує наступне.

30 березня 2020 року Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину, який закінчився 30.06.2023 р. Відтак, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).

Поряд з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан тривав до 04 вересня 2025 року.

Так, Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі - Закон № 4434-IX) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено. Закон № 4434-IX набрав чинності 04 вересня 2025 року.

Враховуючи, що кредитний договір укладений в 2021 р., факт продовження та зупинення строку позовної давності в період дії карантину та воєнного стану до 04.09.2025 р., подання позову позивачем 22.09.2025 р., суд дійшов висновку, що позивачем подано даний позов в межах строку позовної давності.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку позовні вимоги задоволенні на 16,90 %. Отже сума судового збору, що підлягає стягненню відповідача на користь позивача становить 409,39 грн.

Судові витрати складаються також з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем заявлені вимоги про стягнення з позивача на його користь понесених витрат на правничу допомогу, яка надавалась йому адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в межах цієї цивільної справи на підставі договору про надання правничої допомоги від 31.08.2025 р. Відповідно до умов договору про правничу допомогу від 01.07.2024 р., заявки позивача про надання правничої допомоги №1079 від 01.08.2024 р., витягу з акту приймання виконаних робіт від 31.08.2025 р., АО «Лігал Ассістанс» надані правничі послуги позивачу вартість 13000,00 грн., в тому числі послуги з надання усної правової консультації вартістю 4000,00 грн., складання позовної заяви - 9000,00 грн.

Відповідачем заявлено заяву про зменшення витрат на правничу допомогу з посиланням на необґрунтованість та не співмірність заявленої суми.

З урахуванням категорії справи, її малозначності, систематичності надання АО «Лігал Ассістанс» правничих послуг в аналогічних справах, що вбачається з судової практики по справам за позовами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заявленої суми заборгованості, суд погоджується з доводами відповідача щодо завищеного розміру витрат на правничі послуги та її неспівмірності зі складністю справи. Враховуючи зазначене, сума понесених витрат на правничу допомогу з урахуванням відсотку задоволених вимог, яка становить 2197,00 грн., суд дійшов висновку про її зменшення до 1500,00 грн., з розрахунку 1000,00 грн. - вартість складання позову та 500,00 грн. - юридична усна консультація з вивченням документів.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () заборгованість за кредитними договорами № 3810946 від 11.08.2021 р. у сумі 4 443,00 грн. (чотири тисячі чотириста сорок три гривні 00 копійок), з яких: 4428.00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 15,00 грн. - заборгованість по процентам.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (), судові витрати на сплату судового збору у розмірі 409,39 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., всього на суму 1909,39 грн.

В іншій частині, заявлені позовні вимоги, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й. Наумова