справа № 208/3690/26
провадження № 2-з/208/46/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

31 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі судді Подкопаєвої І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геник Віталія Миколайовича в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову у справі за позовом, поданим керівником Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геник Віталієм Миколайовичем в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про приватизацію та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшла заява керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геник Віталія Миколайовича в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову разом з пред`явленням позову шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 040) у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу, об`єднання об`єкта тощо.

Подана заява мотивована тим, що 07.10.2024 державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Бабець Н.В. здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 040).

Підставою для здійснення державної реєстрації права власності стало розпорядження Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради № 5/262-р від 06.09.2024 «Про передачу квартири у власність громадян», та рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.02.2024 у справі № 208/9266/23 про визнання за ОСОБА_1 права користування вищезазначеною квартирою.

Керівником Кам`янської окружної прокуратури подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2025 апеляційна скарга прокурора задоволена, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.02.2024 у справі № 208/9266/23 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Кам`янської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

Підставою скасування судового рішення серед іншого стало те, що позивачем не був дотриманий встановлений порядок вселення осіб в житлове приміщення на умовах житлового найму, зокрема не отримано письмову згоду на це всіх членів сім`ї наймача, не зареєстровано своє місце проживання в даному жилому приміщенні, зазначене приміщення не було постійним місцем проживання цієї особи, ведення з наймачем спільного господарства (сплата комунальних послуг, купівля предметів побуту тощо), матеріали справи також не містять доказів надання дозволу з боку Кам`янської міської ради, її уповноважених осіб або КП КМР «Добробут», який укладає договори житлового найму комунального житла, на вселення ОСОБА_1 у квартиру разом з ОСОБА_2 .

Прокурором встановлено, що скасоване як незаконне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.02.2024 у справі № 208/9266/23 стало підставою для приватизації комунальної квартири ОСОБА_1 , тобто вибуття її з комунальної власності у приватну без наявності визначених законом підстав.

Невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 , маючи зареєстроване право власності на спірну квартиру, не обмежений у розпорядженні таким майном, відсутність заборони її відчуження може призвести до відчуження цього майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення Заводського районного суду міста Кам`янського у справі за позовом прокурора, що в свою чергу свідчить про наявність підстав, визначених ст. ст. 149, 150 ЦПК України для забезпечення позову прокурора.

У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, а також під час набрання законної сили судовим рішенням, виконання такого рішення суду буде неможливим, що може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору.

Отже, державна реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає право останньому здійснювати заходи щодо поділу, об`єднання, виділення частини вказаного нерухомого майна та вчиняти інші дії, а саме вільно відчужувати його третім особам (як фізичним, так і юридичним).

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, вжиття заявленого заходу забезпечення позову є єдиним можливим заходом, що сприятиме захисту, поновленню порушених прав позивача та виконанню в подальшому рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Тоді як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів майбутнього позивача, вважає заходи забезпечення позову співмірними і достатніми.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 27.03.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..

Дослідивши матеріали заяви та доданих до неї документів, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову та правил щодо подання копій документів, визначені статтею 151 ЦПК України.

Суд дійшов до висновку, що подана заява відповідає загальним вимогам щодо форми та змісту, передбаченим статтею 151 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Заводського районного суду міста Кам`янського, судовий збір сплачений у порядку та в розмірах, встановлених законом, підстави для повернення заяви на підставі частини десятої статті 153 ЦПК України відсутні.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, метою цього інституту є хоча й негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 753/22860/17 у постанові від 15.09.2020 року зазначила, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен урахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову в разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується:

збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору;

можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками;

можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (частина друга статті 150 ЦПК України).

Верховний Суд в своїй постанові від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19 зауважує, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

У постановах Верховного Суду неодноразово висловлювалась позиція, відповідно до якої констатувалось, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 (провадження № 61-158сво21) зазначено, що «у статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що «співмірність» передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зазначається, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. В такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, та заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо спірної будівлі, не є тотожними позовним вимогам про зобов`язання повернення земельної ділянки, привівши її у придатний до використання стан шляхом знесення розміщеної на ній будівлі торгівельного комплексу та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а тому вжиття таких заходів відповідає вимогам статей 149, 150 Цивільного процесуального кодексу України та є адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами.

У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, а також під час набрання законної сили судовим рішенням, виконання такого рішення суду буде неможливим, що може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.08.2023 у справі №904/1329/23 за позовом прокурора про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих будівель

Відповідно до частин шостої - сьомої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив, що заявлений захід забезпечення позову відповідає вимогам щодо розумності та співмірності, обставини справи та надані суду докази в їх сукупності свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до частин першої, дев`ятої, тринадцятої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 149, 150 - 153, 157 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геник Віталія Миколайовича в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову у справі за позовом, поданим керівником Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геник Віталієм Миколайовичем, в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про приватизацію та витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, у тому числі, шляхом укладання договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу, об`єднання об`єкта тощо щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 040).

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвалу суду для виконання надіслати Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно через Центр надання адміністративних послуг м. Кам`янського Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради (51900, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Василя Стуса, 10/12).

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо цивільної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/

Ухвала суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua

Суддя І.А. Подкопаєва