Справа № 752/3883/26
Провадження № 2-з/752/55/26
У Х В А Л А

31.03.2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

при секретарі Ільніцької І.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договорів купівлі-продажу та стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з такими позовними вимогами:

- розірвати Договір купівлі-продажу будівельних матеріалів від 22.09.2020;

- розірвати Договір купівлі-продажу обладнання від 29.09.2020;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 292 020,53 гривень;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 292 020,53 гривень.

20.03.2026 ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» подав до Голосіївського районного суду міста Києва заяву про забезпечення доказів, яка у зв`язку з розглядом іншим суддею, що не входить до складу суду, заяви про відвід головуючого судді у відповідності до положень частини третьої статті 40 ЦПК України, та повернення матеріалів цивільної справи № 752/3883/26 до суду 30.03.2026 була розглянута судом 31.03.2026.

У заяві про забезпечення доказів позивач просить суд:

1)витребувати у Голосіївського районного суду міста Києва (03127, м. Київ, вул. Виставкова, 14 А) з матеріалів справи №752/16250/23 та долучити до матеріалів даної справи належним чином засвідчені копії наступних документів з додатками:

- заяву ОСОБА_3 про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану у справі №752/16250/23 - разом з УСІМА додатками, включно з усіма матеріалами, що надійшли разом із заявою та обліковуються у справі, із зазначенням кількості аркушів/одиниць додатків (або з прошивкою/нумерацією аркушів);

- рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2023 у справі №752/16250/23.

2) витребувати у Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини вул. (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8) та долучити до матеріалів даної справи належним чином засвідчену копію наступного документу з додатками:

- заява ОСОБА_3 №19/11/24-1 від 19.11.2024 разом з усіма додатками, зареєстрованого 20.11.2024 за вх. №Г-44441.3/24, включно з переліком додатків/реєстраційними відмітками, які дозволяють ідентифікувати повноту пакета.

3) витребувати у Голосіївського УП ГУНП у місті Києві (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 15):

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001056 від 20.11.2025;

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000205 від 05.02.2026.

Заява обґрунтована тим, що на переконання позивача, станом на момент подання цієї заяви наявні обставини, які об`єктивно підтверджують відсутність гарантій належного

збереження доказів та їх повного дослідження судом.

Подані позивачами процесуальні документи, у тому числі через підсистему «Електронний суд», не відображаються належним чином у матеріалах справи, не реєструються своєчасно або тривалий час залишаються без руху, що унеможливлює контроль за повнотою матеріалів справи.

На переконання позивача критичним є те, що частина доказів, які мають істотне значення для розгляду справи, знаходиться безпосередньо у Голосіївському районному суді міста Києва, зокрема у матеріалах судової справи № 752/16250/23, що створює ситуацію, коли суд одночасно є розпорядником доказів і суб`єктом їх витребування.

Позивачами були вжиті всі можливі заходи для самостійного отримання доказів, зокрема 02.01.2026 направлено відповідні запити до Голосіївського районного суду міста Києва та до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини як засобами поштового зв`язку з описами вкладення та трек-номерами, так і електронною поштою, однак жодної відповіді по суті та жодного запитуваного документа отримано не було. Таким чином, доступ до доказів фактично обмежений, а їх отримання заблоковано.

Позивач також вказує, що станом на момент подання цієї заяви щодо відповідача ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у межах кримінальних проваджень:

- №0001056 від 20.11.2025 за ч. 4 ст. 358 КК України (використання підроблених документів);

- №0000205 від 05.02.2026 за ч. 3 ст. 358 КК України (підроблення документів), що, серед іншого, стосується самовільного будівництва об`єктів, в тому числі об`єкта незавершеного будівництва, який є предметом Договору купівлі-продажу від 22.09.2020.

Вказані провадження підтверджують системність протиправної поведінки відповідача, яка полягає у використанні підроблених документів, внесенні недостовірних відомостей до реєстрів та формуванні доказової бази шляхом маніпуляцій.

З урахуванням воєнного стану та обстрілів території міста Києва, існує ризик фізичного знищення або втрати документів, що перебувають у розпорядженні органів поліції та/або в судових та державних установах, якими є розпорядники витребуваних документів.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення доказів та додані до неї матеріали дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини другої цієї статті, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до частини третьої статті 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 367/6751/18-ц (провадження 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 у справі №9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації і предметом позовних вимог, запобіганню порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, а також наявності підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання та подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Отже, метою такого процесуального механізму як забезпечення доказів є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений або його стане складніше подати.

Натомість механізм витребування доказів - це спосіб сприяння стороні в отриманні тих чи інших доказів, які вона не може отримати самостійно.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, а саме матеріалів цивільної справи №752/16250/23, заявник вказує на наявність ризиків втрати таких доказів у Голосіївському районному суді міста Києва.

Вимога про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Голосіївського районного суду міста Києва та Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини обгрунтована заявником також тим, що він вже намагався отримати інформацію (докази) самостійно проте безрезультатно.

Дослідивши подану заяву про забезпечення доказів, суд дійшов висновку, що заявником не наведено підстав, які дають можливість припускати, що збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Твердження заявника на наявність ризиків неможливості вподальшому отримати матеріали цивільної справи №752/16250/23, які знаходяться у Голосіївському районному суді міста Києва є необгрунтованими.

Позивач не позбавлений права отримати такі матеріали цивільної справи в порядку витребування доказів.

Так само, наведені заявником аргументи щодо ризиків неможливості згодом отримати докази від Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини та Голосіївського УП ГУНП у місті Києві не мають належного підтвердження.

Суд ще раз наголошує, що неможливість самостійного отримання позивачем певного доказу є правовою підставою для витребування таких доказів в порядку передбаченому статтею 84 ЦПК України, а не для їх забезпечення в порядку статті 116 ЦПК України.

Системний характер протиправної діяльності відповідача, про що стверджує заявник, не є підставою для забезпечення доказів, оскільки докази про витребування яких просить ОСОБА_1 не перебуають у володінні відповідча.

Суд також не вбачає підстав вважати, що відповідач може будь-яким чином унеможливити отримання згодом доказів, які знаходяться у Голосіївському районному суді міста Києва, Секретаріаті Уповноваженого ВРУ з прав людини та Голосіївському УП ГУНП у місті Києві.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 116, 118, 259-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договорів купівлі-продажу та стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Чекулаєв