Справа № 405/492/26
У Х В А Л А

Іменем Ураїни

Про закриття провадження у справі

01.04.2026 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мирошниченка Д.В.,

секретаря судового засідання - Волошаненко М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника Пархомчука Сергія Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 159644 від 26.10.2020 в розмірі 5220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 4220,00 грн., а також просив стягнути понесені судові витрати в розмірі 13162,40 грн. на професійну правничу допомогу, та 2662,40 судового збору.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачці встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відмову у відкритті провадження відмовлено (а.с. 45-46).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду у заяві про розподіл судових витрат просив розгляд заяви здійснити без виклику сторін (а.с. 64).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила закрити провадження у справі у зв`язку зі сплатою боргу, а також зазначила, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13162,40 грн. є неспівмірними зі складністю справи тому просила суд їх зменшити. Справу просила розглянути без її участі (а.с. 61).

30.03.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в якій представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. (а.с. 62-64).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Вищезазначене відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який зроблено Верховним судом у справі № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21 та викладено в постанові від 20.09.2021.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору (у цьому випадку сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

У цьому випадку предметом спору є стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Судом встановлено, що 02.03.2026 ОСОБА_1 сплачено на рахунок ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість у розмірі 5220,00 грн. (а.с. 44).

Відтак, враховуючи те, що між сторонами в справі не залишилося неврегульованих питань щодо спірної заборгованості, а отже припинив існувати предмет спору, відсутність якого, у свою чергу, унеможливлює вирішення справи по суті, тому суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, провадження у справі закривається у зв`язку з фактичною сплатою боргу.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу правову допомогу суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду із позовом, представник позивача зазначив орієнтовний розрахунок судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13162,00 грн. У заяві про розподіл судових витрат просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу долучив, договір про надання правової допомоги від 06.12.2023, додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, акт про отримання правової допомоги від 18.03.2026 платіжну інструкцію № 310873 від 18.03.2026 (а.с. 13-14, 66-67).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Розглянувши матеріали даної справи, суд доходить до висновку, що заявником надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Проте, у даному випадку, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі №757/59959/18-ц (провадження № 61-15847св24).

Суд враховує те, що справи про стягнення заборгованості не є особливо складними, справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а відповідачка добровільно сплатила борг.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Оскільки, відповідачкою подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, враховуючи ціну позову, що становила 5220,00 грн. та добровільне відшкодування заборгованості в повному обсязі, суд дійшов до висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1500,00 грн., та стягнути такі витрати з відповідачки.

Керуючись ч. 2 ст. 247, п. 2 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 260-261, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом представника Пархомчука Сергія Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», , адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7.

Представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович, РНОКПП НОМЕР_1 адреса: Київська область, с. Софіївська Борщагівка, проспект Героїв Небесної сотні, 26/9, договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, довіреність від 29.12.2025.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Мирошниченко