Справа № 172/2478/25
Провадження 2/172/1076/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.03.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Філіппова Є.Є.
за участі: секретаря судового засідання Голубенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Орган піки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить суд встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову вказує, що 08 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 та громадянка ОСОБА_6 уклали шлюб, який 08 березня 2025 року був зареєстрований Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 08 березня 2025 року складено відповідний актовий запис № 56.
Факт укладення шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , видане 08 березня 2025 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Дружина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 має трьох малолітніх дітей: 1) сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у якого, батьком, у Свідоцтві про народження Серія НОМЕР_2 видане 20 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України - записано зі слів матері - ОСОБА_7 ; 2) сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого, батьком, у Свідоцтві про народження Серія НОМЕР_3 видане 16 січня 2018 року Васильківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України записано зі слів матері - ОСОБА_7 ; 3) доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу із ОСОБА_2 , який є біологічним батьком дитини, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 видане 16 вересня 2021 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Сім`я ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
З моменту, коли позивач ОСОБА_1 почав проживати разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 і до теперішнього часу, неповнолітні діти, повністю перебувають на утриманні позивача ОСОБА_1 .
Окрім того, факт знаходження на утриманні позивача неповнолітніх дітей дружини, підтверджується і тією обставиною, що дружина позивача - ОСОБА_4 , ніде не працює, та не отримує аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Факт, який просить встановити позивач обумовлює виникнення у нього відповідних соціальних прав і гарантій, а також дозволить реалізувати право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", згідно якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Іншим чином встановлення цього юридичного факту є неможливим, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином.
Представник третьої особи Васильківської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_4 з 08.03.2025 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Дружина позивача, ОСОБА_4 від попереднього шлюбу має трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідност. 4 ЦПКкожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК Українив судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до приписів пункту 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК Українисуд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Сам по собі факт проживання за однією адресою не може свідчити про перебування на утриманні.
До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 18 квітня 2018 року у справі № 165/325/17, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.
Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК).
У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 КК України.
Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить.
Отже, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.
Діюче законодавство не передбачає обов`язку інших осіб здійснювати утримання дитини у випадку, якщо батьки не позбавлені батьківських прав.
Відповідно до ст. 260 СК Україниякщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки та пасинка, які з ним проживають, а обов`язок їх утримувати виникає лише у разі відсутності у нього, зокрема матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання.
Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин:
- такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання;
- вітчим може надавати матеріальну допомогу.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що позивач є вітчимом трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо яких просить встановити факт їх утримання.
Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.
Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки.
Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка(ст.268 Сімейного кодексу України).
Доведення факту перебування дитини на утриманні стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України"невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт утримання дитини вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі щодо виконання батьками обов`язків з виховання та утримання дитини.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи позивача щодо необхідності встановлення відповідного факту не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.
Виходячи з наведеного, суд зазначає, що позивач, як вітчим, та за згодою матері дітей може брати участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, однак це не породжує юридичного обов`язку щодо їх утримання у значенні, яке надається такому обов`язку законодавством про військову службу.
Таким чином, підстави для встановлення факту перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутні.
Відповідно дост. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. ст. 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Орган піки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 01.04.2026 року.
Суддя Є.Є.Філіппов