Справа № 742/2105/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

30 березня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Сліпенької Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1 від 24.11.2020 р. в сумі 36220,00 гривень., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 був укладений договір позики на підставі заявки - анкети №3353324 в електронній формі, за яким позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 грн., строком на 30 днів, з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу №11.02.2022, за яким було відступлене право вимоги до відповідача за договором позики №/1 від 24.11.2020 року.

10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики №/1.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач вимушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року цивільну справу направлено за підсудністю до Срібнянського районного суду Чернігівської області.

30.04.2024 року вказана справа надійшла до Срібнянського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2024 року розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відкладено.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 02.09.2024 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

10 березня 2025 року ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2025 року розгляд справи відкладено та витребувано докази.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2025 року розгляд справи відкладено та витребувано докази.

25 липня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості перерозподілено на підставі розпорядження Срібнянського районного суду Чернігівської області від 25.07.2025 року №22.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

21.08.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача Ткаченко М.М. про заміну первісного відповідача належним відповідачем та передачу справи за підсудністю, в якому просить замінити у справі №742/2105/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_3 ); направити для розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 27.08.2025 року клопотання представника позивача Ткаченко М.М. про заміну первісного відповідача належним відповідачем та передачу справи за підсудністю задоволено, замінено первісного відповідача на належного та направлено справу за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

11 вересня 2025 року вказана справа надійшла до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області визначено головуючого суддю у справі - Фролову Н.М.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.09.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Ткаченко М.М. надійшла заява про зміну підстав позову, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) безпідставно набуті кошти на підставі ст. 1212 ЦК України в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн., посилаючись на те, що 24.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_2 на підставі Заявки-анкети на отримання кредиту №3353324 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 Цивільного Кодексу України), було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1.

Згідно умов вказаного договору Товариство наддало позичальнику кредит у сумі 3 000,00 грн, а останній зобов`язувався повернути його в порядку і строк, передбачені договором.

В ході розгляду справи з метою встановлення обставин отримання грошових коштів ОСОБА_2 , судом було витребувано в Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» необхідну інформацію.

На виконання ухвали Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 року у даній справі АТ «Державний Ощадний Банк України» надало інформацію про те, що банківська платіжна картка № НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_3 .

З вище викладених фактичних обставин справи та наявних доказів слід дійти висновку, що ОСОБА_1 набула (отримала) грошові кошти за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Будь яких заяв або клопотань про розгляд справи без їх участі та/або перенесення судового засідання до суду не надходило. В судовому засіданні призначеному на 07.10.2025 р. представник позивача Пилипчук С.В. в режимі відеоконференції повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від неї на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» та ОСОБА_2 на підставі Заявки-анкети на отримання кредиту №3353324 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 Цивільного Кодексу України), було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1.

Згідно умов вказаного договору Товариство наддало позичальнику кредит у сумі 3 000,00 грн., а останній зобов`язувався повернути його в порядку і строк, передбачені договором.

В ході розгляду справи Срібнянським районним судом Чернігівської області з метою встановлення обставин отримання грошових коштів ОСОБА_2 , було витребувано в Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» необхідну інформацію.

На виконання ухвали Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025 року у даній справі АТ «Державний Ощадний Банк України» надало інформацію про те, що банківська платіжна картка № НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_3 .

З вище викладених фактичних обставин справи та наявних доказів слід дійти висновку, що ОСОБА_1 набула (отримала) грошові кошти за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Така позиція позивача узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах ВП ВС від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17; ВП ВС від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц; КГСВС від 02 червня 2020 року у справі №922/2417/19.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а неконкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним.

Таким чином, застосування у кожному конкретному випадку положень статей 1212 або 216 ЦК України залежить від обставин, за яких грошові кошти передавалися відповідачу.

Наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі статті 1212 ЦК України. У тому разі, якщо договір між сторонами не був укладений, тобто правова підстава передачі коштів у момент їх передачі відсутня, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція повною мірою відповідає позиції, викладеній у постанові КЦС ВС від 20 березня 2019 року у справі №607/5422/16-ц.

Отже з вище викладеного випливає, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ «ІНФІНАНС» (правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») грошові кошти без правової підстави (відсутність укладеного договору про надання коштів у позику) за рахунок іншої особи (потерпілої), у зв`язку з чим у позивача існують всі правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Щодо права вимоги ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 слід зазначити таке.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11-01/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики.

У відповідності до п.6.1.1. договору факторингу клієнт (ТОВ«ІНФІНАНС») відступає, а фактор (ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») приймає право вимоги.

Пунктом 6.2. договору факторингу встановлено, що з моменту переходу до фактора права вимоги відповідно до умов п. 6.1 цього договору, всі гарантії, надані боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед клієнтом (у разі наявності),стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору.

Тобто,ТОВ «Інфінанс» повністю втратило своє право вимоги до боржників, перелік яких міститься в реєстрі боржників до договору факторингу, у т.ч. за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1 від 24.11.2020 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та позичальником, яким є ОСОБА_2 , а ТОВ «Вердикт Капітал» такі права набуло.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року.

Згідно з пунктом 2.1. договору відступлення первісний кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал») відступає шляхом продажу новому кредитору (ТОВ «Коллект центр») належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за договорами позики.

Відповідно до п. 5.2. договору відступлення права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Матеріали справи містять належним чином засвідчену копію акту приймання - передачі реєстру боржників, що свідчить про те, що ТОВ «Вердикт капітал» повністю втратило своє право вимоги до боржників, перелік яких міститься в реєстрі боржників до договору відступлення, в т.ч. за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1 від 24.11.2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та позичальником, яким є ОСОБА_2 , а ТОВ «Коллект центр» такі права набуло.

Зважаючи на те, що фактично грошові кошти було отримано від ТОВ «Інфінанс» не ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 , ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги в частині повернення безпідставно набутих коштів з відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, зважаючи на те, що грошові кошти були отримані ОСОБА_1 без достатньої правової підстави за рахунок іншої особи.

Наданий позивачем докази в ході розгляду справи відповідачем не оспорювалися.

Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яке є правонаступником позикодавця, в загальному розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення безпідставно набутих коштів чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів у сумі 3000,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року; прайс-лист АО «Лігал-Ассістанс»; заявка на надання юридичної допомоги № 1310 від 07 лютого 1310 на суму 13000,00 грн.; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 15.02.2024 на суму 13000 грн.

З витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 15.02.2024 вбачається, що Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНТ» було витрачено 5 годин на надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви для подачі до суду, вартість виконаних робіт оцінено 13 000,00 грн.

Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, враховуючи ціну позову, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 49, 133, 137, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 безпідставно набуті кошти в сумі 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», судовий збір в розмірі 3028,00 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя Н.М.Фролова