РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №559/5685/25

Провадження №2/568/268/26

31 березня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №559/5685/25

за позовом ТОВ «Свеа фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Свеа фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 18062,72 грн. та 2422,40 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.01.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3413080, на підставі якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 4000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 18062,72 грн., з яких: 3989,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, та 14072,73 грн. заборгованість за відсотками.

28.11.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (правонаступник ТОВ «Свеа фінанс») укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого первісний кредитор відступив право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18062,72 грн. та 2422,40 грн. судового збору.

Ухвалою від 28.01.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик до суду.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

25.01.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3413080 (а.с. 10-14).

Відповідно до п. 1.2 Договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 4000 грн.

Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору (п. 1.4.1).

Знижена процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується на таких умовах. (п.1.4.2)

Відповідно до п. 1.6 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32 800,00 грн.

На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

Додатком №1 до договорі, сторони узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.16-17).

Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту від 25.01.2023 р., яким передбачено процентну ставку, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту (а.с. 15).

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошті в сумі 4000,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua - 196840301, зарахування на картку НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією ТОВ «УПР» від 04.03.2024 р. (а.с. 24).

28.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає право грошової вимоги до боржників за кредитними Договорами (а.с. 25-27).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 28.11.2023 р. ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги до боржника ОСОБА_1 по Договору №3413080 в загальній сумі 18062,72 грн., з яких: 3989,99 грн. тіло кредиту, 14072,73 грн. відсотки (а.с. 31).

На підставі рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25 березня 2024 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву (найменування) на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с. 32).

ТОВ «Свеа Фінанс», як новий кредитор звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором №3413080 від 25.01.2023 р. в сумі 18062,72 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 3989,99 грн. та заборгованість за сумою відсотків 14072,73 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, графік платежів підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою платежів у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.

Однак, відповідач свої зобов`язання в частині повернення коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Наявний в матеріалах справи договір факторингу укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №3413080 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Свеа фінанс».

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів в сумі 4000 грн. на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.

Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк в повному обсязі не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3989,99 грн. тіла кредиту є обґрунтованою та підлягають задоволенню.

Зазначена заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем.

Щодо стягнення з відповідача 14072,73 грн. відсотків за користування кредитними коштами нарахованих позивачем за період з 26.01.2023 р. по 27.11.2023 р., суд враховує наступне.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту від 25.01.2023 року його укладено до 20.01.2024 р. Стандартна процентна ставка становить 2% в день, знижена процентна ставка - 2% в день.

Здійснивши розрахунок відсотків, враховуючи межі позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача 14072,73 грн. відсотків нарахованих за вказаний позивачем період з 26.01.2023р. по 27.11.2023 р.

А відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору слід задовільнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» 18062,72 грн. заборгованості, яка складається: 3989,99 грн. заборгованості за тілом кредита, 14072,73 грн. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» 2422,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" (місцезнаходження: 04070, м. Київ,вул. Іллінська, буд. 8, )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст виготовлено 31.03.2026 р.

Суддя А.О.Сільман