Номер апеляційного провадження 22-ц/824/8776/2026
Головуючий у суді першої інстанції Н. С. Пінкевич
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

30 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬТА» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду та перевірив виконання вимог статті 356 ЦПК України щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬТА», поданої представником Максимовим Миколою Ігоровичем, на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬТА» до ОСОБА_1 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди,

у с т а н о в и в :

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року ТОВ «ВОЛЬТА» відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «ВОЛЬТА» через свого представника Максимова М. І. подало апеляційну скаргу із пропуском строку, передбаченого ст. 354 ЦПК України, який просить поновити посилаючись на те, що повне рішення суду було вручене представнику позивача 28.01.2026. Апеляційну скаргу до суду стороною позивача подано 02.03.2026 у зв`язку із перебоями постачання електроенергії та військовим станом в країні, що не дало можливість вчасно виконати процесуальні вимоги закону щодо апеляційного оскарження рішення суду у визначений законом строк.

Вирішуючи заяву ТОВ «ВОЛЬТА» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу(ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Частиною 7 статті 272 ЦПК Українипередбачено, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення - стаття 127 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.01.2026 за результатами розгляду справи по суті спору судом ухвалено рішення.

Електронний примірник рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року було доставлено до електронного кабінету системи «Електронний суд» представника позивача - адвоката Максимова М. І. 28.01.2026 4:24:36 та відповідно до частини 6 статті 272 ЦПК України вважається врученимстороні позивача у робочий день (середа).

Отже, з дня вручення 28.01.2026 представнику позивача копії рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, ТОВ «ВОЛЬТА» мало право на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду, тобто апеляційну скаргу на оскаржуване рішення суду необхідно було подати до 27.02.2026 (п`ятниця).

Разом з тим, апеляційну скаргу направлено до апеляційного суду 02.03.2026 через електронний кабінет в системі «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Максимовим М. І., тобто з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року, як на поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги представник позивача вказує на перебої постачання електроенергії та військовий стан в країні, що не дало можливість вчасно виконати процесуальні вимоги закону щодо апеляційного оскарження рішення суду у визначений законом строк.

Однак апеляційний суд вважає, що наведене не може слугувати підставою для поновлення представнику позивача пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, з огляду на таке.

Так, у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Із матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення представником позивача отримано 28.01.2026, тобто через два дні після ухвалення судом рішення (26.01.2026). Масове відключення (аварійне та екстренне) будинків від постачання електроенергії та централізованого опалення почалося у м. Києві з 09.01.2026 внаслідок попередніх атак країни агресора на енергетичну інфраструктуру. Та згодом стабільне постачання електроенергії було фактично відновлене.

Представник позивача, як адвокат, був бізнаний про процесуальні строки апеляційного оскарження рішення суду, та фактично розумів обмеження об`єктивної можливості своєчасної підготовки апеляційної скарги на рішення суду у цій справі у строк до 27.02.2026, проте відповідних дій щодо подання апеляційної скарги у строк, визначений п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України не вчинив.

Посилання апелянта на посилення відключень електроенергії не виправдовує пасивну процесуальну поведінку адвоката протягом попередніх днів (з дня отримання копії рішення суду 28.01.2026), коли об`єктивні можливості для підготовки та подання скарги існували. Відкладення вчинення процесуальної дії на останні дні строку є ризиком самого учасника справи, і неможливість вчинити дію в останній день через обставини, які не існували раніше, не є безумовною підставою для поновлення строку.

Крім того, апеляційна скарга подана через підсистему «Електронний суд», що передбачає можливість дистанційного звернення у будь-який час доби, незалежно від графіків роботи суду чи поштових відділень. Подання скарги 02.03.2026 (після спливу строку на апеляційне оскарження рішення суду) свідчить про наявність у скаржника технічної можливості доступу до Інтернету та електронних сервісів, проте не обґрунтовує, чому така можливість була відсутня до 27.02.2026.

При цьому питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуальних строків. Такою підставою можуть бути лише обставини, які створили об`єктивні перешкоди для вчинення процесуальних дій конкретною особою.

Проте у даній справі обставини, які б створили об`єктивні перешкоди для вчинення процесуальних дій представником позивача для подання апеляційної скарги на рішення суду від 26.01.2026 у строк, визначений п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, тобто до 27.02.2026, не встановлено.

Скаржником не надано жодних доказів того, що перешкоди (відсутність електропостачання) мали безперервний характер протягом усього визначеного законом строку - з 28.01.2026 по 27.02.2026.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки вона сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін. Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

Так, виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача як на поважну причину неможливості подання до суду апеляційної скарги на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року у визначений п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України строк, тобто до 27.02.2026, у зв`язку із екстренними/аварійними відключеннями електропостачання та військовим станом в країні, апеляційний суд прийняти не може, з навдених вище підстав.

Жодного доказу з приводу об`єктивної неможливості подання до суду апеляційної скарги у визначений законом строк (до 27.02.2026), адвокатом надано не було.

Поновлення пропущенного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenkov. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyyv. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsyav. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішенняпитання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагаєтьсявказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійсненняправосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи маютьрозраховувати на те, що ці норми будутьзастосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ « ВОЛЬТА» на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року подано із пропуском строку, визначеного положеннями статті 354 ЦПК України, а вказані причини пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення суду, зазначені в заяві про поновлення такого строку, не можуть бути визнані судом поважними з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки, апеляційна скарга на рішення суду подана стороною позивача із пропуском строку на апеляційне оскарження, а підстави пропуску, вказані апелянтом в заяві про поновлення, визнані судом неповажними, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для надання строку особі, яка подала апеляційну скаргу подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року. До заяви необхідно додати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне осркаження рішення суду, на які апелянт буде посилатися у заяві.

Крім того, відповідно до вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається, особою, яка подала апеляційну скаргу не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом Українии «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції на час подання позову).

Відповідно до п.п. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду юридичною особою судовий збір підлягає сплаті у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Із матеріалів справи вбачається, що у 2024 році із позовною заявою до суду звернулася юридична особа - ТОВ «ВОЛЬТА». Позовну заяву подано в електронній формі.

З урахуванням зазначених вимог закону, за подання ТОВ «ВОЛЬТА» у 2024 році до суду першої інстанції позову майнового характеру (з урахуванням ціни позову 22 287,00 грн) судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2 422,40 грн, про що було зазначено судом першої інстанції в ухвалі від 20.08.2024.

Апеляційну скаргу подано позивачем на рішення суду в електронній формі.

Ураховуючи зазначене, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті у розмірі 2 906,88 грн. (2 422,40 х 150% х 0,8).

Таким чином, особі, яка подала апеляційну скаргу необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 2 906,88 грн за наступними реквізитами: Отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0026010, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Особі, яка подала апеляційну скаргу слід надати Київському апеляційному суду документ про сплату судового збору у вказаному розмірі та на зазначені реквізити, у якій обов`язково повинно бути зазначено відомості про судове рішення, яке оскаржується, унікальний номер справи та відомості про позивача.

При цьому суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, а саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки останньої.

За таких обставин, апеляційна скарга сторони позивача підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року та усунення інших недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 2 906,88 грн, протягом десяти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬТА», подану представником Максимовим Миколою Ігоровичем, на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року залишити без руху, надавши особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подання заяви, в якій необхідно вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та усунути інші недоліки, зазначені в ухвалі, протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити, якщо заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави будуть визнані неповажними, їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Якщо у встановлений строк інші недоліки апеляційної скарги не буде усунуто, вона буде вважатися неподаною та повернута особі, якаі її подала

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач