ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2670/26 Справа № 211/7592/24 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання - Лідовська А.А.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чуб Вероніка Сергіївна, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня2025 року, яке ухвалено суддею Юзефовичем І.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, даскладення повного судового рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2024 року позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР»), правонаступником якого за правом вимоги по кредитному договору є АТ «ТАСКОМБАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 54 678,83 гривень; строк користування 36 місяців; річні проценти 11,99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,19% від суми кредиту.

ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

17.09.2021 року права вимоги за кредитним договором відповідача були відступлені ТОВ «ФК «ЦФР» АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу №01/09/21. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі є відомим відповідачу.

Разом із тим, умови кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Термін дії кредитування передбачений кредитним договором сплив. У зв`язку з зазначеним станом на 11.11.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором, становить 99 431,16 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 53 522,62 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 10 774,16 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 35 134,38 грн.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № від 16.09.2021 року у загальному розмірі 99 431,16грн., та понесені судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 16.09.2021 року, у розмірі 99 431,16 гривень, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 53 522,62 гривень; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 10 774,16 гривень; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 35 134,38 гривень, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чуб В.С., просить скасувати рішення суду в частині стягнення щорічних відсотків у розмірі 1 541,44 грн., та щомісячних відсотків у розмірі 35 134,38 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення щорічних відсотків у розмірі 1 541,44 грн. та щомісячних відсотків у розмірі 35 134,38 грн. відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що 29 березня 2023 року ОСОБА_2 було мобілізовано на підставі Указу Президента України №65/22 від 24.02.2024 року зі змінами, відтак його було призвано до служби за мобілізацією. Відповідач надав достатні докази на підтвердження його права на пільги передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» тому має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до наданого розрахунку та виписок по рахункам відповідача у період з 27.03.2023 року відповідачу було нараховано 5 481,06 грн. щомісячних та 1 541,44 грн. щорічних процентів. Посилається, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків у розмірі 7 023,40 грн. не підлягали задоволенню.

Щодо нарахування позивачем «щомісячних поцентів» відповідач посилається, що відповідно умов Кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 54 678,83 грн., строк кредитування 36 місяців, річні проценти 11,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3,19% від суми кредиту. Відповідно до графіку платежів позичальник мав сплатити 128 350,22 грн. з яких: 54 678,83 грн. за тілом кредиту, 10 878,03 грн. за річними відсотками та 62 793,36 грн. щомісячної плати за кредитом. Зі змісту кредитного договору вбачається, що позичальник мав сплачувати кредитодавцю «щомісячну плату за кредитом» в розмірі 1744,26 грн., загальний розмір якої мав становити 62 793,36 грн., що майже дорівнює загальній сумі тіла кредиту та процентів, які мав сплатити позичальник. Вважає введення кредитором щомісячних платежів під виглядом «щомісячних відсотків» порушують засади справедливості, добросовісності, розумності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін за кредитним договором. Стягнення «щомісячних відсотків» за кредитним договором не тільки покладе на позичальника непосильний фінансовий тягар, але й призведе до безпідставного збагачення кредитора.

Вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків у розмірі 1 514,44 грн. щорічних відсотків та 35 134,38 грн. щомісячних відсотків.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ТАСКОМБАНК», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року залишити без змін.

Посилається, що доводи відповідача на неправомірне нарахування розміру відсотків спростовуються умовами кредитного договору, який був підписаний відповідачем. Щодо посилання відповідача на неправомірність нарахування відсотків за користування крдитними коштами як військовослужбовцю, посилається на їх безпідставність, оскільки відповідачем не надано суду доказів, що він звертався до первісного або поточного кредитора з відповідною заявою та надавав відповідні документи.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Від АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, проти задоволення апеляційної скарги заперечують з підстав визначених у відзиві.

Від представника відповідача алвоката Чуб В.С. надійшла заява, в якій заявник просить розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника, апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначеного до стягнення розміру процентів за користування кредитом, тому в іншій частині рішення суду, в силу ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині на відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, за умовами п.п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.п.1.2 кредитного договору та п.4 Паспорту кредиту, кредит надається позичальнику на умовах: сума кредиту 54678,83 грн., строк, на який надається кредит - 36 місяців; річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,19% від суми кредиту.

Пунктом 1.3 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

Відповідно до п.п.2.2 кредитного договору, позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією.

Підпунктом 3.3 кредитного договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується, підписавши цей Договір.

Підпунктом 3.4 кредитного договору встановлено, що цей Договір та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 30.08.2021 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав.

Аналогічну інформацію містить паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5630242, який підписано 16.09.2021 року ОСОБА_1 .

Відповідачем було отримано кредит шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у кредитному договорі та Паспорті кредиту №5630242, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.

01.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір №01/09/21 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки, встановлені цим договором (п.п.2.1).

Відповідно до п.п.2.2 вказаного договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до цього Договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Передача кредитних справ та іншої документації за кредитом регламентується окремим договором зберігання, що укладається між сторонами. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступається згідно Реєстру прав вимог, вказується у кожному окремому Реєстрі до цього договору. Реєстр прав вимог складається сторонами в паперовому та електронному вигляді (у форматі .xls). Реєстр прав вимог на паперовому носії (з основною інформацією за кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін. Реєстр прав вимог на електронному носії (з додатковою інформацією за кредитними договорами) передається первісним кредитором новому кредитору і повинен повністю відповідати Реєстру прав вимог на паперовому носії в частині основної інформації за кредитними договорами, підписаному сторонами. У випадку розбіжностей між інформацією, що наведена у Реєстрі прав вимог на паперовому носії та Реєстру прав вимог на електронному носії перевагу має інформація Реєстру прав вимог на паперовому носії.

Кожний Реєстр прав вимог, який передається первісним кредитором, повинен містити права вимоги, які відповідають наступним параметрам/критеріям: позичальниками є громадяни України - резиденти (фізичні особи); вік позичальника повинен бути не менше, ніж 21 рік та не більше ніж 71 років; місце фактичного проживання позичальника не повинно знаходитись у АР Крим, в зоні проведення ООС; типи фінансових кредитів: споживчі кредити; строк кредиту не повинен бути менше за 1 місяць або більше за 65 місяців; сума кредиту не повинна бути менше за 400грн. або більше за 1000000грн.

Права та обов`язки за кредитними договорами не можуть бути передані (відступлені) первісним кредитором та прийняті новим кредитором у разі невідповідності позичальників та кредитних договорів вище зазначеним вимогам.

Підпунктом 3.4 договору передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Сторони погодили, що договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.п.9.2 договору)

Позивачем надано копії реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 відносно позичальника ОСОБА_1 за 17.09.2021; платіжної інструкції №767724402 від 17.09.2021, згідно якої АТ «ТАСКОМБАНК» перерахувало ТОВ «ФК «ЦФР» 2478595,35 грн., призначення платежу: перерахування коштів згідно договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, без ПДВ.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № від 16.09.2021, заборгованість позичальника ОСОБА_1 станом на 11.11.2024 року становить: 99431,16 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 53522,62 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) 10774,16 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 35134,38 грн.

Встановиши, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги та до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги за кредитним договором № від 16.09.2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , Кредитний договір № від 16.09.2021 року підписано ОСОБА_1 , він містить інформацію про суму кредиту у розмірі 54 678,83грн., мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору, дійшов висновку про те, що відповідач отримав кредит за договором № від 16.09.2021 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти у повному обсязі не повернув, дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 99 431,16 грн.

Щодо правомірності нарахування процентів за кредитом відповідачу як військовослужбовцю, суд, встановивши, що матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення відповідача від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». До звернення позивача з позовом до суду відповідач до банку не звертався, натомість у даному випадку відповідач мав повідомити кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими виновками суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( у тому числі сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 16 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 в простій письмовій формі, було укладено кредитний договір №, який підписаний відповідачем, що підтверджується копією договору та не заперечується відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт перерахування відповідачу кредитних коштів навиконання умов договору підтверджується випискою по рахунку та в апеляційному порядку не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.1077, 1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що 17.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір №01/09/21 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу АТ «ТАСКОМБАНК» отримало право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №.

Таким чином, після підписання реєстру прав вимог до фактора перейшли всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення договору факторингу. Договори факторингу на вимогу сторін чи зацікавлених осіб не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована.

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна кредитора, а саме АТ «ТАСКОМБАНК» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Як зазначено Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Тобто, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Станом на 11.11.2024 року, за розрахунком позивача, наявна заборгованість у наступному розмірі: по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в сумі 53 522,62 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 10 774,16 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в. т.ч. прострочена) 35 134,38 грн.

Наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості по кредиту узгоджується з випискою по рахунку та відповідачем не спростовано, а також не доведено належними доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Встановлено, що, згідно розділу 1 Кредитного договору № від 16 вересня 2021 року, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Строк, на який надається кредит становить 36 місяців, та останній платіж за кредитом підлягає сплаті 24 вересня 2024 року.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 підписано Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5630242 з погодженими, в тому числі, сумою кредиту, строком кредиту, щомісячними процентами в розмірі 3,19%, загальними процентами (річні) 11,99%, порядком повернення кредиту: кількістю та розміром платежів, періодичністю внесення (графіком платежів).

Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчився із закінченням строку кредитування та останній платіж за кредитом мав бути внесений 24 вересня 2024 року, то у банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи з 24 вересня 2024 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має пільги щодо нарахування відсотків за кредитом, оскільки є військовослужбовцем, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Національний банк України в листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

На підтвердження статусу військовослужбовця апелянт надав копію військового квитка серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 29 березня 2023 року на підставі Указу Президента України № 65/22 за загальною мобілізацією призваний у Збройні Сили України.

Відповідно довідки №210 Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 13 січня 2025 року, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 07 березня 2024 року по теперішній час.

Тобто, з поданих документів вбачається, що відповідач ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця 29 березня 2023 року і саме з цього часу на нього розповсюджуються пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно наданого розрахунку у період з 29.03.2023 року відповідачу було нараховано 3 737,70 грн щомісячних процентів та 1 541,44 грн. річних процентів, у загальному розмірі 5 279,14 грн., які стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Щодо посилання в апеляційній скарзі, що розмір заборгованості по щомісячним процентам є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», то таке посилання є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, умов кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу), яку позивач не нараховував.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволення позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК» про стягнення заборгованості за відсотками, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, у зв`язку з чим підлягає зміні загальний розмір заборгованості за кредитом.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» та зменшує цей розмірі з 3028,00 грн. до 2867,21 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також, колегія суддів стягує з позивача АТ «ТАСКОМБАНК» на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 522,28 грн. пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чуб Вероніка Сергіївна, задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № від 16 вересня 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № від 16 вересня 2021 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за відсотками, станом на 11 лисопада 2024 року, в наступному розмірі: 9 232,72 гривень - заборгованість за простроченими річними відсотками; 31 396,68 гривень - заборгованість за простроченими щомісячними відсотками.

В задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № від 16 вересня 2021 року відмовити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року в частині загального розміру заборгованості за Кредитним договором № від 16 вересня 2021 року, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», змінити, зменшивши цей розмір з 99 431,16 гривень до 94 152,02 гривень.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», змінити, зменшивши цей розмір з 3 028,00 гривень до 2 867,21 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 522,88 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: