Справа № 212/100/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив таке.

Процесуальні дії у справі.

До суду звернувся представник позивача. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася, заяви із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не направляла.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 7400 від 15.01.2025 в розмірі 17 400,00 грн та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн судового збору.

Позов обґрунтував таким. 15.01.2025 року між сторонами було укладено Договір про споживчий кредит № 7400 в електронній формі. За умовами договору відповідач отримав від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 6 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 17 400,00 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 6 000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах 11 400,00 грн.

Відповідач своїм правом на участь у справі не скористалася, відзиву або інших документів до суду не подала.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

15 січня 2025 року позивач та відповідач уклали Договір про споживчий кредит № 7400 про надання кредиту (електронна форма; далі договір; а. с. 24-26) з використанням електронного підпису (одноразового ідентифікатора). Умовами договору передбачено надання кредиту в розмірі 6 000,00 грн строком на 29 днів шляхом безготівкового перерахунку коштів з використанням реквізитів споживача 627173; кінцева дата повернення кредиту 14.02.2025; процентна ставка фіксована і становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пп. 2.5.2. у разі, якщо Споживач не повернув Кредит у строк, встановлений пунктом 2.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 2.5. Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Разом з договором відповідач підписала також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки.

15.01.2025 року о 16:36 годині позивач перерахував 6 000,00 грн кредитних коштів на рахунок відповідача в АТ КБ «Приват Банк» за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 , зазначеного в Кредитному договорі, що підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід» (а. с. 33).

Як свідчить розрахунок заборгованості, відповідач здійснювала часткову сплату відсотків за договором в загальному розмірі 600,00 грн (300,00 грн 14.03.2025; та 300,00 грн 25.08.2025; а. с. 27-32).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач не спростував обставину заборгованості та її розмір, альтернативний розрахунок заборгованості суду не надала.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн.

Дослідивши Розрахунок заборгованості, суд встановив, що кредитодавець нараховував відсотки за договором у період з 15.01.2025 року до 18.08.2025 року. Строк кредитування сплив 14.02.2025 року. Відсотки, нараховані у межах строку кредитування, становлять, відповідно до Розрахунку заборгованості, наданому позивачем, 900,00 гривень. Розмір відсотків, нарахованих за період з 15.01.2025 до 14.02.2025, суд вважає обґрунтованим.

Надалі позивач нараховував відсотки як плату за неправомірне користування грошовими коштами на підставі ст. 625 ЦК України та п. 2.5.2. Договору - з 15.02.2025 в розмірі 1% в день від суми боргу (60 грн щоденно), усього 11 040,00 грн.

Оцінюючи правомірність цих відсотків (нарахованих як неустойка за ст. 625 ЦК України), суд враховує таке.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, позикодавець не вправі вимагати в позичальника у період дії воєнного стану сплати процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 2.5.2 договору, а нараховані проценти підлягають списання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги про сплату відсотків: в розмірі 300,00 грн (= 900,00 грн відсотків, нарахованих до строку повернення кредиту, тобто до 14.02.2025 - 600 грн сплачених відповідачкою відсотків).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2 422,40 грн належить стягнути з відповідача в розмірі 877,15 грн.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» заборгованість в розмірі 6 300,00 (шість тисяч триста) гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 000,00 гривень, суми заборгованості за процентами у розмірі 300,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 877,15 гривень.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247», , місцезнаходження: вул. Героїв Севастополя, 48, офіс 214, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 01 квітня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець