РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/7169/25

провадження у справі № 2/0285/136/26

26 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………………..........Літвин О. О.,

секретаря…………………………......Клечковської М. М.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (представник позивача Какун Анна Станіславівна)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії в розмірі 16832,48 грн, яка складається з основного боргу, процентів та неустойки.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 16.12.2024 було укладено зазначений вище договір в електронній формі з товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі за текстом - ТОВ «Манівео»), відповідно до умов якого ОСОБА_1 на її платіжну картку було перераховано грошові кошти в сумі 4900 грн, які вона зобов`язалася повернути разом із процентами, однак своїх зобов`язань не виконала.

На підставі договорів факторингу позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Манівео», включно і до відповідача.

Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано.

Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.

Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено таке.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України).

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.

У цій справі встановлено, що 16.12.2024 між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №929130549, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 4900 грн, які було перераховано на її платіжку картку № НОМЕР_1 /п.5.1./ та які вона зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування коштами.

Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту /п.8.3/.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/ припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання /п.11.1/. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 15.01.2030 /п.7.3/.

Усі істотні умови договору, в тому числі розмір дисконтної та базової процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення договору /розділ 3/.

Невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору, уклавши який, він підтверджує, що ознайомлений і повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця /п.14.1/.

Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ZHCH з використанням мобільного телефону НОМЕР_2 (а.с.17).

Також з долучених до позову документів убачається, що сторонами підписано паспорт споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с.6), яким було погоджено тип кредиту, мету його отримання, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) споживача; процентна ставка.

Відповідно до платіжного доручення від 16.12.2024 ТОВ «Манівео» з використанням послуг АТ «Райффайзен Банк» здійснило перерахунок коштів у сумі 4900 грн згідно договору №929130549 на карту №4441-11ХХ-ХХХХ-7078 (а.с.18).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні цього договору його сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету спірний кредитний договір не був би укладений.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, строк та умови кредитування, але й скористалася кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео» за договором №929130549 за період з 16.12.2024 до 11.02.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить10284,12 грн, та складається з 4900 грн заборгованості за тілом кредиту, 2982,14 грн заборгованості за процентами та 2450 грн неустойка (а.с.21).

11.02.2025 між ТОВ «Манівео та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/21, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором №929130549 від 16.12.2024.

Оскільки строк договору кредиту на момент переходу права вимоги до позивача не закінчився, за період з 11.02.2025 (укладення договору факторингу) по 04.08.2025 ТОВ «Таліон Плюс» було нараховано проценти за користування кредитними коштам у розмірі 0,98 % за день і станом на 04.08.2025 сума заборгованості відповідача за договором №929130549 від 16.12.2024 становить 16832,48 грн та складається з 4900 грн заборгованості за тілом кредиту, 9482,48 грн заборгованості за процентами та 2450 грн неустойка (а.с.20).

27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників ТОВ «Таліон Плюс», в тому числі і до ОСОБА_1 за договором №929130549 від 16.12.2024.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України).

У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Оскільки позикодавець (ТОВ Манівео) та позичальник ( ОСОБА_1 ) досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Зміст поняття «користування кредитом» був визначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові №910/4518/16 від 05.04.2023, згідно якої це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами договору.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту/позики за електронним договором є обов`язковим.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір укладений між первісним кредитором та відповідачем в електронній форм, вони обумовили усі його істотні умови, як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.

Також позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу за договором та правові підстави набуття права вимоги за ним відповідно до договору факторингу.

Згідно витягу з реєстру прав вимог за договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 сума заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 4900 грн, за процентами 9482,48 грн та 2450 грн неустойка (а.с.27).

За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог в частині тіла кредиту та процентів. Разом з тим, обов`язку відповідача сплачувати позивачу суму пені судом не встановлено, оскільки вказане прямо суперечить вимогам п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо заборони стягнення неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

За таких умов, суд вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 14382,48 грн, яка складається з: 4900 грн основного боргу та 9482,48 грн по процентам.

Відтак, наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за договором №929130549 від 16.12.2024, однак в меншому розмірі, ніж заявлено у позовній заяві.

Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про часткове задоволення позову.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2587,26 грн.

Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ),

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ()

заборгованість за договором кредитної лінії № 929130549 від 16.12.2024 в розмірі 14382,48 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2587,26 грн.?

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Головуюча суддя О. О. Літвин