УХВАЛА

30 березня 2026 року м. Кропивницький

справа № 398/2364/24

провадження № 22-ц/4809/90/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О. Л., Письменного О. А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Стручкова Л. І.) від 20.05.2025,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які становлять 870 697,57 грн.

20.05.2025 Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської ухвалив рішення у справі № 398/2364/24, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відмовив повністю.

09.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» оскаржило зазначене рішення суду першої інстанції до Кропивницького апеляційного суду.

14.07.2025 Кропивницький апеляційний суд постановив ухвалу, якою відкрив апеляційне провадження у справі № 398/2364/24.

31.07.2025 Кропивницький апеляційний суд постановив ухвалу про призначення справи № 398/2364/24 до розгляду на 08.10.2025 о 10 год 00 хв.

08.10.2025 Кропивницький апеляційний суд постановив ухвалу, якою провадження у справі № 398/2364/24 за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2025, зупинив до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у цивільній справі № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

11.03.2026 до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» про поновлення провадження.

11.03.2026 та 20.03.2026 до Кропивницького апеляційного суду надійшли заяви (з урахуванням уточнень) про заміну найменуванння позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» та про відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, закриття провадження у справі № 398/2364/24.

23.03.2023 Кропивницький апеляційний суд постановив ухвалою, якою провадження у справі № 398/2364/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2025, поновив. Розгляду справи призначив у судовому засіданні в Кропивницькому апеляційному суді на 30.03.2026 о 12 год 50 хв.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» Скребець Олександр Сергійович у судове засідання 30.03.2026 не з`явився, у поданій ним 13.03.2026 до Кропивницького апеляційного суду заяві просив здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання 30.03.2026 не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Щодо зміни найменування юридичної особи.

Юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності (ч. 1 ст. 90 ЦК України).

Згідно з оскаржуваним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2025 у справі № 398/2364/24 позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Кропивницький апеляційний суд встановив, що 27.12.2025 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис № 019077823 про реєстрацію зміни найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп».

Також відбулась зміна реєстрації місцезнаходження юридичної особи з 49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, будинок 2, офіс 205 на 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, буд. 9.

Крім того, відбулась зміна видів економічної діяльності та зміна установчих документів, відповідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Зміну реєстраційних даних юридичної особи підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копією рішення Єдиного учасника №26/12/25 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про зміну найменування, виду економічної діяльності Товариства та затвердження статуту Товариства в новій редакції (том 2, а. с. 91, 92).

Найменування, зокрема назва, юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи може зазнавати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції.

При цьому суд враховує, що зміна найменування юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною найменування, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Тобто, зміна найменування юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та свідчить про юридичну незмінність учасника цивільних відносин.

Отже, наслідком зміни назви юридичної особи не є правонаступництво в цивільних відносинах.

По суті такий самий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.03.2029 у справі № 191/81/17.

Чинний ЦПК України не містить норм, які б зобов`язували суд постановляти будь-які рішення щодо зміни найменування юридичної особи учасника справи.

Таким чином, колегія суддів враховую зміну найменування позивача, але окремого рішення з цього питання не ухвалює.

Щодо відмови позивача від позову.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство базується на принципах, закріплених у ч. 3 ст. 2 ЦПК України, зокрема, на принципі диспозитивності суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти та якими обставинними їх обґрунтовувати, а також покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Згідно з положеннями ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу; якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Суд зауважує, що відмова від позову це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову є формою реалізації диспозитивності судочинства. Складником зазначеного принципу є можливість суб`єкта відмовитися від свого права чи інтересу. Тобто право особи на звернення до суду з позовом рівною мірою стосується й права такої особи на відмову від такого позову або частини позовних вимог та є формою реалізації одного із принципів цивільного судочинства.

Подібний правовий висновок є усталеним та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 17.04.2019 у справі № 925/2151/14, від 08.10.2020 у справі № 910/5084/16.

Підставами для відмови судом у задоволенні заяви про відмову від позову є: 1) обмеження представника відповідної сторони у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову); 2) відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.

Отже, право позивача на відмову від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зокрема в суді апеляційної інстанції, гарантується.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» Скребець Олександр Сергійович керівник цієї юридичної особи, який може вчиняти від імені юридично значимі ді та відомості про обмеження повноважень у ЄДРЮОФОПГО не зареєстровано, відмовився від позову на стадії апеляційного розгляду справи, подавши про це окрему заяву до суду апеляційної інстанції.

У поданій заяві представник позивача повідомив, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, йому зрозумілі. Зміст ч. 3 ст. 142 ЦПК щодо розподілу судових витрат зрозумілий.

Таким чином, відмова подана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» Скребець Олександра Сергійовича є добровільною та відповідає волі позивача, прийняття відмови від позову не порушує прав інших осіб, тому її слід прийняти, рішення місцевого суду визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Крім того, ч. 2 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір в сумі 19590,69 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 09.06.2025 № 9314 на суму 15672,57 грн (том 1, а. с. 223), від 07.07.2025 № 9426 на суму 3918,12 грн (том 1, а. с. 241).

Поверненю позивачу підлягає 50% сплаченого ним судового збору за подання до суду апеляційної скарги, тобто 9795,34 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 206, 255, 373, 374, 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» від позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які становлять 870 697,57 грн.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.05.2025 визнати нечинним, а провадження у справі № 398/2364/24 закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (код юридичної особи у ЄДР: 40696815, місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, буд. 9) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 9795,34, сплаченого ним за подання апеляційної скарги згідно платіжних інструкцій від 09.06.2025 № 9314 (на суму 15672,57 грн), від 07.07.2025 № 9426 (на суму 3918,12 грн).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї ухвали складено 30.03.2026.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: О. Л. Дуковський

О. А. Письменний