Справа № 581/963/25
Провадження № 2/581/78/26
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2026 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина цивільну справу спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог

У грудні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №152417 на суму 13334 грн. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становить єдиний кредитний договір шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом НОМЕР_1 , а первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_2 . Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав. У наступному, 6 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06022025, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №174720. Позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість у розмірі 11071 грн 02 коп за кредитним договором №152417 від 4 вересня 2024 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп.

Позиція позивача, відповідача по даній справі та процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою судді місцевого суду від 5 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито заходів для її повідомлення про розгляд справи за останнім відомим місцем реєстрації з дотриманням вимог статей 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення № R38 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» - «повернення відправнику (адресат відсутній)».

Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

4 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №152417, за умовами якого: загальна сума кредиту становить 13334 грн 00 коп, яка надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000 грн 50 коп на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_3 , у національній валюті, у розмірі 3333 грн 50 коп шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5 індивідуальної частини; проценти за користування кредитом нараховуються за загальною ставкою 390,00% річних, денна процентна ставка за розрахованою формулою складає 0,9951 %; тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 3333 грн 50 коп, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника; загальний строк кредитування 84 днів з 4 вересня 2024 року (дата надання кредиту) по 27 листопада 2024 року, правочин підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с. 39-42).

Згідно із графіком платежів за кредитним договором, що є додатком до договору про споживчий кредит №152417 від 4 вересня 2024 року загальна вартість кредиту складає 24479 грн 54 коп., з яких: 13334 грн 00 коп. сума кредиту за договором, 7806 грн 04 коп проценти за користування кредитом, 6 грн послуги банку, 3333 грн 50 коп. комісія за надання кредиту (а.с. 42 зворотна сторона).

До укладення кредитного договору, 4 вересня 2024 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація щодо умов кредитування (а.с.31-32).

Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Кредіплюс» розрахунку за договором №152417 від 4 вересня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 27 листопада 2024 року за період з 4 вересня 2024 року по 27 листопада 2024 року, за ОСОБА_1 непогашений залишок заборгованості складає 21641 грн 04 коп., відповідач коштів на погашення кредитної заборгованості не вносила (а.с.55).

6 лютого 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06022025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №152417 від 4 вересня 2024 року, що укладений між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та боржником ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 06022025 від 6 лютого 2025 року реєстр прав вимог № 1 ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21641 грн 04 коп, з яких: 13334 грн 00 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7806 грн 04 коп - сума заборгованості за відсотками, 501 грн 00 коп. заборгованість по комісії (а.с.7-9, 58).

Згідно з наданої ТОВ «Юніт Капітал» виписки з особового рахунку за кредитним договором № 152417 від 4 вересня 2024 року станом на 1 листопада 2025 року за ОСОБА_1 непогашений залишок заборгованості складає 21641 грн 04 коп., з яких: 13334 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7806 грн 04 коп - сума заборгованості за відсотками, 501 грн 00 коп. заборгованість по комісії (а.с.54).

Згідно з витребуваною судом інформацією від АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приват Банк» емітована картка № НОМЕР_4 (рахунок № НОМЕР_5 , 4 вересня 2024 року на вказу картку зараховані 10000 грн 50коп (а.с.86-87).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки суду по суті заявлених вимог

1. За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, нормами законодавства про електронну комерцію та Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилися, та сплати процентів, належні йому відповідно до умов договору. За невиконання зобов`язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу.

2. Матеріалами справи підтверджується ініціювання ОСОБА_1 укладання договору про споживчий кредит, звернулася до ТОВ «ФК «Кредіплюс», зазначила бажаний розмір кредиту, надала необхідні для укладення договорів особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, номер мобільного телефону (а.с.31-32, 39-42).

Договір про споживчий кредит підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У даній справі умовами п. 2.4 кредитного договору від 4 вересня 2024 року в якості складової витрат позичальника за кредитом передбачена комісія за управління та обслуговування кредиту: знижений тариф 1 грн; стандартний (базовий) тариф -100 грн та відповідно до п. 2.5 вказаного договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 3333 грн 50 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту. Аналіз змісту зазначених пунктів договору підтверджує відсутність визначеного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, їх опису та механізму застосування при виконанні кредитного договору. Також позивачем суду не надано належних та допустимих доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із відповідачем при укладенні та виконанні зазначеного договору.

Також, на думку суду, положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. Надання кредиту кредитодавцем є по суті його основним обов`язком за умовами укладеного із споживачем-позичальником договором, а не нарахування оплати за послуги, виконання яких не може здійснюватися за окрему плату при укладеному саме кредитному договорі на споживчі цілі. Також нарахування та порушення до стягнення комісії з відповідача фактично є стягненням плати споживача за дії банку щодо встановлення та виконання правовідносин (укладення та виконання кредитного договору), які в силу закону банк не має права встановлювати.

У силу норм частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» суд визнає вищенаведені норми кредитного договору нікчемними та, застосовуючи наслідки недійсного правочину, не вбачає підстав для стягнення зазначеної комісії із відповідача на користь позивача. Із огляду на вищенаведене у задоволенні вимоги про стягнення комісії у розмірі 501 грн слід відмовити у зв`язку із її безпідставністю.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Оскільки пункт 2.5 договору про споживчий кредит, яким установлений обов`язок позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 25% від суми кредиту одноразово є нікчемним, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Зокрема, сума боргу підлягає зменшенню на суму комісії за надання кредиту у розмірі 3333 грн 50 коп, а тому сума боргу за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 10000 грн 50 коп.

3. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне.

24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Даним законом передбачено зокрема, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Як вбачається зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості (а.с.55) позивач, обраховуючи заборгованість за відсотками, починаючи з 6 березня по 5 вересня 2024 року не дотримався зазначених вище положень закону щодо розміру денної процентної ставки, нараховуючи протягом перших 14 днів процентну ставку у розмірі 390 % річних, що становить 1,068 % за один день користування кредитом.

Тому суд, застосовуючи у даному спорі принцип "суд знає закон" в межах наданих йому процесуальних повноважень та заявлених позовних вимог, надаючи самостійну кваліфікацію правової природи відносин між сторонами спору, уважає за необхідне самостійно обрахувати правильно визначений відповідно до норм закону розмір процентів за користування кредитними коштами протягом 84 днів строку дії договору. Процентти за користування кредитом складають 8400 грн 42 (розрахунок виглядає так: (10000 грн 50 коп сума боргу ? 1% в день) / 100% ? 84 днів).

Заявлений у позові до стягнення розмір процентів складає 7806 грн 04 коп., проте правильно обрахований судом їх розмір з урахуванням максимального розміру денної процентної ставки, визначеної законом, дорівнює 8400 грн 42 коп., тобто є більшим від заявленого у позові розмірі. Із урахуванням меж позовних вимог та відсутності підстав для виходу суду за межі заявлених позовних вимог у даному спорі стягненню з відповідача на користь позивача підлягає розмір процентів саме у сумі 7806 грн 04 коп.

4. Також у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази у виді копії договору факторингу, реєстру прав вимоги до нього та платіжного доручення про оплату за відступлення права вимог за договорами факторингу, які підтверджують відступлення права вимоги за кредитним договором у спірних правовідносинах. Тому суд уважає доведеним факт переходу права вимоги позивача до відповідача за кредитним договором, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» у передбаченому законом порядку відповідно до послідовно укладених договорів факторингу, на виконання яких підписувалися реєстри передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним із первісним кредитором.

Із урахуванням вищенаведеного, суд уважає, що право позивача на вільне володіння та користування набутими ним грошовими коштами є частково порушеним і воно підлягає судовому захисту, а тому з відповідача необхідно стягнути фактично отриману суму кредитних коштів та борг за відсотками.

Розподіл судових витрат по справі

Із матеріалів справи убачається подання позовної заяви через систему «Електронний суд» та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422 грн 40 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ураховуючи часткове задоволення заявленого позову (на 82 %), суд пропорційно стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1986 грн 36 коп.

Що стосується вимоги представника позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн 00 коп, то суд дійшов висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір від 10 вересня 2025 року про надання правничої допомоги з додатковою угодою до нього про надання правничих послуг відносно стягнення боргу із відповідача, протокол погодження вартості послуг до цього договору із визначенням кількості годин на їх виконання, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25 листопада 2025 року із загальною сумою витрат 7000 грн 00 коп та витраченим 6 годинним часом на виконання послуг, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Соломко О.В. від 19 жовтня 2018 року, довіреність на представництво інтересів позивача адвокатом Соломко О.В. у судах та державних органах (а.с. 49 зворотня сторона,50,51,52,53 зворотня сторона).

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, у даному спорі сформована усталена судова практика, по справі представник позивача підготував і подав позов до суду, надіславши адвокатський запит про отримання доказів та клопотання до суду про витребування доказів, не приймаючи участі у судових засіданнях, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується зі стягненням із відповідача належних позивачу грошових коштів, а також часткове задоволення позову.

Разом із цим, суд, практично застосовує норму ч.3 ст.141 ЦПК України, якою визначені критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У даній справі суд, ураховуючи сутність правничої допомоги, яка повинна надаватися у даній справі із урахуванням сутності існуючого спору, не вбачає правових умов для віднесення до змісту правової допомоги таких видів послуг як вивчення матеріалів справи про стягнення боргу з боржника та підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації (вони за своїм сутнісним змістом включаються до послуги зі складання позовної заяви після самостійного отримання стороною позивача доказів із необгрунтованим витраченням на них від три години часу), а також із урахуванням ціни позову та частково задоволених судом позовних вимог заявлені витрати є необгрунтовано завищеними та не відповідають критеріям обгрунтованості, реальності та пропорційності таких витрат щодо предмету спору, включаючи ціну позову, та складністю справи. Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доцільність стягнути з відповідача зменшений розмір цих витрат у сумі 4000 грн 00 коп. Дані висновки суду узгоджуюються із наближеними правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, у п. 148,149 постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20), у п.141-144 постанови цього суду від 29 січня 2025 року у справі № 756/1428/22.

Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265, 274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №152417 від 4 вересня 2024 року в розмірі 17806 (сімнадцять тисяч вісімсот шість) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки, із них: сума заборгованості по тілу кредиту - 10000 (десять тияч) гривні 50 (п`ятдесят) копійок, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7806 (сім тисяч вісімсот шість) гривень 04 (чотири) копійки.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення комісії за обслуговування та видачу кредиту за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 1986 грн 36 коп повернення судового збору та 4000 грн відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження юридичної особи: м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Повний текст рішення суду складено 1 квітня 2026 року.

Суддя Д. В. Бутенко