Справа № 344/4917/25
Провадження № 2/344/479/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

30 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Голуб Григорій Степанович до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Голуб Григорій Степанович звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

Позов мотивує тим, що 11.06.2020 року між сторонами було укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Кілька років сторони проживали разом, вели спільне господарство та виховували сина. За спільною згодою 18.03.2023 року сторони переїхали проживати разом із дитиною у Канаду. З часом у сторін почались постійні сварки незрозумілого характеру, почалась необґрунтована недовіра зі сторони відповідача до позивача. Так з постійними сварками сторони прожили разом у Канаді до 15.07.2023 року, аж поки не вирішили, що відповідачці буде краще поїхати додому в Україну. 30.08.2023 року відповідач з дитиною поїхали в Україну.

Після розмови про розлучення спілкування позивача з дитиною почало залежати від волі відповідача. Так як дитина ще маленька то власного телефону немає, тому позивач телефонував до відповідача та просив показати сина та дати поспілкуватись з ним, проте відповідач заперечувала проти такого та не допускала позивача до спілкування з дитиною.

14.05.2024 року рішенням Тлумацького районного суду у справі №353/246/24 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач зазначає, що любить сина та дбає про нього, дуже хоче приймати участь у його житті, проте відповідач йому у цьому перешкоджає. Окрім цього, позивач періодично пересилає відповідачці кошти на утримання дитини.

Позивач у свою чергу, кожного разу при розмові з відповідачем цікавиться як його син та просить відповідача дати поспілкуватись з сином, проте відповідачка такі прохання позивача ігнорує. Позивач бажає лише спілкуватись з сином, бачитися з сином, в силу далекої відстані між ними, хоча-б онлайн за допомогою соціальних мереж, месенджерів тощо.

Враховуючи викладене просить суд визначити позивачу ОСОБА_1 можливість спілкуватись з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 через відео-зв`язок з використанням мережі інтернет (за допомогою програм Viber, WhatsApp, Telegram, Skype, інше) та зобов`язати матір дитини надати технічну можливість батькові спілкуватися з сином та не чинити перешкод у такому спілкуванні: щомісячно, кожна неділя місяця з 12 год. до 15 год., щомісячно кожної другої та четвертої суботи місяця з 15 год. до 18 год., у будні дні, кожних понеділка, середи та п`ятниці з 14 год по 18 год., святкові дні: Різдво, Великдень, День народження дитини за спільною домовленістю та згодою обох батьків (а.с.1-7).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.03.2025 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних мотивувальній частині ухвали (а.с.28).

25.03.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.35).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.49).

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Третя особа подала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Вивчивши зібрані по справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.11.2020 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис 60. Батьки: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2024 року у справі 353/246/24 шлюб між сторонами розірвано, прізвище дружини відновлено на дошлюбне.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми 2003 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

З огляду на вказані норми матеріального права батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hant v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. При цьому, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Вирішуючи спір, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача ОСОБА_1 можливості регулярно спілкуватися із дитиною.

У таких чутливих правовідносинах, ураховуючи конфлікт між батьками, суд вважає, що відносини та емоційний контакт малолітньої дитини з батьком повинен переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування з батьком.

З дослідженої судом сукупності доказів встановлено, що фактично відповідачем чиняться перешкоди позивачеві у спілкуванні із дитиною.

Суд звертає увагу, що батьки мають рівні права щодо участі у житті дитини, у її вихованні, спілкуванні з нею, можливості рівноцінно реалізувати свої батьківські права, на повноцінне спілкування з дитиною.

Встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися із сином, суд, врахувавши право та бажання батька брати участь у спілкуванні зі своїми малолітнім сином, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у спілкуванні з дитиною, а також зважаючи на те, що наразі син проживає разом із матір`ю, а батько проживає за кордоном, доходить висновку про доцільність встановити спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку у справі про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною та встановлення способу його участі у вихованні сина виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити у будні дні (понеділок-п`ятниця) з 18.00 до 20.00 години (за часовим поясом перебування дитини у м.Торонто), що відповідає часу з 15.00 до 17.00 години (за часом у м. Ванкувері), у вихідні дні (субота-неділя) з 11.00 до 13.00 години (за часовим поясом перебування дитини у м.Торонто), що відповідає часу з 08.00 до 10.00 години (за часом у м. Ванкувері). Під час перебування дитини на території України щоденно (понеділок-неділя) з 19.00 до 20.00 години (за часом м. Івано-Франківська), що відповідає часу з 10.00 до 11.00 години (за часом у м. Ванкувері). У святкові та інші дні за домовленістю між батьками, з урахуванням стану здоров`я, розпорядку дня та часового поясу перебування дитини.

Суд частково погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дитини та відповідача, та такими, що відповідає інтересам дитини.

Суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, проте інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків.

Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні сина відповідач не має, хоч син і проживає з нею.

Судом враховується, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину. Існування між сторонами таких стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові у спілкуванні з дитиною, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком.

При цьому, суд зауважує, що тимчасовий виїзд батька за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримання родинних відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Однак, в силу об`єктивних причин реальні можливості спілкування між батьком та дитиною у таких умовах, вочевидь, звужуються.

Таким чином, з урахуванням визначеної позивачем форми спілкуванні з дітьми у режимі відеозв`язку через мобільні телефони, суд вважає за необхідне також враховувати стан здоров`я, бажання та зайнятість дитини та вважає за необхідне встановити часові обмеження такого спілкування, а саме під час перебування дитини на території Канади:

- щоденно у будні дні (понеділок-п`ятниця) з 18.00 до 20.00 години (за часовим поясом перебування дитини у м.Торонто), що відповідає часу з 15.00 до 17.00 години (за часом у м. Ванкувері).

- щоденно у вихідні дні (субота-неділя) з 11.00 до 13.00 години (за часовим поясом перебування дитини у м.Торонто), що відповідає часу з 08.00 до 10.00 години (за часом у м. Ванкувері).

Під час перебування дитини на території України:

- щоденно (понеділок-неділя) з 18.00 до 20.00 години (за часом м. Івано-Франківська), що відповідає часу з 09.00 до 11.00 години (за часом у м. Ванкувері).

У святкові та інші дні за домовленістю між батьками, з урахуванням графіку та режиму дня дитини, але не менше двох годин протягом дня.

Аналогічних висновків щодо покладення на матір обов`язку забезпечити спілкування батька з дитиною засобами електронного зв`язку у подібних відносинах, зокрема з урахуванням перебування за кордоном, дійшов також Верховний Суд у постановах від 16 серпня 2023 року у справі № 331/24/22(провадження № 61-1791св23), від 15 березня 2024 року у справі № 755/13068/21 (провадження № 61-731св24), від 10 квітня 2024 року у справі № 381/1881/21 (провадження № 61-545св24), від 01 травня 2024 року у справі № 756/9059/20 (провадження № 61-17719 св 23), від 07.12.2023 у справі № 569/14585/21 (провадження № 61-11045 св 23).

Судом враховується, що тимчасове проживання за кордоном не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною, яке з огляду на наявність технічної можливості та згоди сторін з таким порядком, повинно реалізовуватися з метою підтримки сталих стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Забезпечення стабільного періодичного контакту батька і дитини шляхом використання відеозв`язку, спрямоване на забезпечення інтересів та прав дитини на спілкування з батьком. Такий порядок спілкування достатнім чином відповідає обставинам справи, які склались на момент вирішення спору, та сучасним реаліям.

Зобов`язання відповідача, як матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомляти позивача про місце проживання дитини та у випадку зміни місця проживання дитини повідомляти нову адресу проживання негайно шляхом мобільного телефонного зв`язку, входить до поняття надання інформації про дитину, що є складовою контакту з дитиною, в розумінні статті 1 Закону України «Про охорону дитинства». При цьому, повідомлення батьку про зазначені важливі факти із життя дітей не можна розцінювати як обтяжливе зобов`язання.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20).

Тому, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з сином відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 686/2543/19, від 15 липня 2021 року у справі № 565/1501/19, від 31 березня 2021 року у справі № 562/1686/18, зазначено, що батьки не позбавлені права у майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Також, у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком у випадку доведеності вказаного мати не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дитини.

До того ж, суд вважає за необхідне роз`яснити батькам вимогу нести відповідальність за життя та здоров`я дитини, не налаштовувати дитину один проти одного, попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини.

При цьому, суд звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.12,13,76- 82,258,259,263-265ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Голуб Григорій Степанович до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини - задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 не чинити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , перешкод у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в тому числі спілкуванні по телефону та через інші засоби зв`язку (зокрема, ІР-телефонії, мережі Інтернет).

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- щоденно у будні дні (понеділок-п`ятниця) з 18.00 до 20.00 години (за часовим поясом перебування дитини у м.Торонто), що відповідає часу з 15.00 до 17.00 години (за часом у м. Ванкувері).

- щоденно у вихідні дні (субота-неділя) з 11.00 до 13.00 години (за часовим поясом перебування дитини у м.Торонто), що відповідає часу з 08.00 до 10.00 години (за часом у м. Ванкувері).

Під час перебування дитини на території України:

- щоденно (понеділок-неділя) з 18.00 до 20.00 години (за часом м. Івано-Франківська), що відповідає часу з 09.00 до 11.00 години (за часом у м. Ванкувері).

У святкові та інші дні за домовленістю між батьками, з урахуванням графіку та режиму дня дитини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 30.03.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.