Справа № 576/750/26
Провадження № 2/576/537/26
УХВАЛА

01 квітня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
учасники справи:
позивачОСОБА_1
відповідачДержава Україна в особі Державної казначейської служби України
третя особаСумський окружний апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

26.03.20026 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа Сумський окружний адміністративний суд. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність держави Україна, встановити факт порушення ст. 6 Конвенції, визнати, що йому було фактично відмовлено у доступі до правосуддя, стягнути з Державного бюджету України 40 000 грн моральної шкоди та визнати порушення його прав як учасника бойових дій.

Звернувшись із цим позовом, ОСОБА_1 стверджує, що він є не лише вимогою про відшкодування шкоди, а й реакцією на системне порушення державою базових прав людини наслідком грубої процесуальної бездіяльності судді, відповіддю на фактичне позбавлення його доступу до правосуддя. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку. Він вживав усіх заходів для прискорення процесу. Суддя Сидорук А.І. понад 9 місяців не ухвалює рішення, ігнорує подані заяви, не вчиняє жодних процесуальних дій. Це не є «затримка». Це свідома процесуальна бездіяльність. Це де-факто відмова у правосудді. Відповідно до практики Верховного Суду: безпідставне затягування = порушення права на суд, відсутність процесуальних дій = протиправна бездіяльність, тривале невчинення судом процесуальних дій є порушенням права на ефективний судовий захист, держава несе відповідальність за дії та бездіяльність суду.

ЄСПЛ чітко встановив: Kudla v. Poland - держава зобов`язана забезпечити ефективний та своєчасний розгляд справ, Frydlender v. France - надмірна тривалість провадження сама по собі є порушенням, Smirnova v. Ukraine - системні затримки судів в Україні є порушенням ст. 6 Конвенції.

Позивач є учасником бойових дій - особою, яка захищала державу Україна. Водночас держава внесла його до розшуку, визнала «ухилянтом», позбавила доступу до суду. Через незаконні дії держави він не може звернутись до лікарні та Пенсійного фонду, отримати виплати як УБД, вільно пересуватись, бо існує реальна загроза затримання.

ЄСПЛ неодноразово наголошує: гідність є ядром прав людини - Case of Pretty v. UK. Людська гідність є фундаментом Конвенції. У його випадку його прирівняно до правопорушника попри те, що він захищав державу, яка не забезпечила судового захисту. Це є приниженням честі та гідності.

Верховний Суд у Постанові від 10.04.2019 № 522/1916/16-ц зазначає, що моральна шкода визначається з урахуванням: тривалості порушення, глибини страждань, впливу на спосіб життя. У випадку позивача: тривалість - понад 9 місяців порушення; інтенсивність - постійний страх затримання, психологічний тиск; соціальні наслідки - неможливість реалізації прав УБД; репутаційні втрати - статус «ухилянта».

Саме через бездіяльність суду, незаконні дії поліції і ТЦК позивач перебуває у розшуку, обмежений у правах, зазнає страждань. Дії держави підпадають під ст. 56 Конституції України, ст. 1173, 1174 ЦК України - відповідальність держави незалежно від вини.

До позовної заяви ОСОБА_1 додав процесуальні документи та заяви по суті справи № 480/4602/25 за його ж позовом до Відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, Головного управління Національної поліції в Сумській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Справа перебуває на розгляді судді Сумського окружного адміністративного суду Сидорука А.І.

Ухвалою від 30.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків позову, а саме зазначити позовні вимоги до Держави Україна в особі саме Державної казначейської служби України в частині позовних про визнання протиправною бездіяльності Держави Україна, встановлення факту порушення ст. 6 Конвенції, визнання, що позивачу було фактично відмовлено у доступі до правосуддя та визнання порушення його прав як учасника бойових та обґрунтувати такі вимоги, зазначивши якими діями (рішеннями) або бездіяльністю цього та/або іншого відповідача порушені його права.

31.03.2026 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків разом із виправленою позовною заявою, у якій позивач зазначає, що у провадженні суду (зокрема, судді Сидорука А.І.) перебувала справа за його участі. Протягом 9 місяців судом не ухвалено рішення, що є порушенням ст. 2, 210 ЦПК України, ст. 6 Конвенції, суперечить практиці Верховного Суду та ЄСПЛ. Також судом ігнорувались подані ним заяви (про прискорення, ухвалення рішення тощо), фактично судове провадження існує формально, без реального розгляду справи. Внаслідок бездіяльності суду та відсутності судового захисту позивач як учасник бойових дій не може повноцінно реалізувати свої соціальні права, обмежений у доступі до державних органів, зазнає негативних наслідків для честі, гідності та репутації. Шкода йому завдана діями (бездіяльністю) суду, однак, відповідно до ст. 56 Конституції України та ст. 1173, 1174 ЦК України відповідачем є саме держава Україна, яка несе відповідальність за дії своїх органів. Державна казначейська служба України задіяна як орган, через який здійснюється відшкодування шкоди з Державного бюджету України.

Остаточно позивач просить визнати протиправною бездіяльність держави Україна, що полягає у незабезпеченні розгляду його справи судом у розумний строк, встановити факт порушення Державою Україна ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнати, що внаслідок бездіяльності суду йому фактично відмовлено у доступі до правосуддя, визнати порушення його прав як учасника бойових дій, стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його корсить 40 000 грн моральної шкоди.

Отже, відповідачем за всіма заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 визначив Державу Україна в особі Державної казначейської служби України. Разом із цим позовні вимоги в частині встановлення факту порушення Державою Україна ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнання, що внаслідок бездіяльності суду позивачу фактично відмовлено у доступі до правосуддя та визнання порушення його прав як учасника бойових дій стосуються розгляду справи саме судом, позивач фактично скаржиться на процесуальні дії судді (суду), пов`язані з розглядом справи.

Тому вказана частина позовних вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Разом із тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Закони України не передбачають розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність, є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони, відповідно, були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 454/3208/16-ц та неодноразово підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 22 червня 2022 року у справі № 686/21093/20, від 29 червня 2022 року у справі № 686/24767/20, від 02 листопада 2022 року у справі № 686/1530/20, від 07 лютого 2023 року у справі № 686/15459/21, від 22 березня 2023 року у справі № 686/10652/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 305/2283/22.

Отже, незалежно від викладення та змісту позовних вимог, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

Таким чином позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність держави Україна, встановлення факту порушення ст. 6 Конвенції, визнання, що позивачу було фактично відмовлено у доступі до правосуддя, визнання порушення його прав як учасника бойових дій, пов`язані з розглядом судової справи (діями/бездіяльністю суду) та не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, цей спір в частині позовних вимог про встановлення факту порушення Державою Україна ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнання, що внаслідок бездіяльності суду позивачу фактично відмовлено у доступі до правосуддя та визнання порушення його прав як учасника бойових дій не носить цивільно-правового характеру, що виключає можливість вирішення його у порядку ЦПК України, а відтак у відповідності до ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 186 Цивільного процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа Сумський окружний в частині вимог про встановлення факту порушення Державою Україна ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнання, що внаслідок бездіяльності суду позивачу фактично відмовлено у доступі до правосуддя та визнання порушення його прав як учасника бойових дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено та підписано суддею 01 квітня 2026 року.

Суддя Л.М. Усенко