Справа № 610/4771/25
Провадження № 2/610/732/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31.03.2026 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

08.12.2025 позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" (далі - ТОВ "УФО") звернулося до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.02.2024 у сумі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.02.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (далі - ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА") та ОСОБА_1 був укладений договір № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. За умовами кредитного договору відповідач отримав 2 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та виконанням інших обов`язків, передбачених договором. ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму. 23.09.2024 між первісним кредитором ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "УФО" було укладено Договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.02.2024. У зв`язку із порушенням зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 його заборгованість за договором № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.02.2024 становить 20 000 гривень, та складається з заборгованості за тілом кредиту - 2 000 грн, заборгованості за процентами - 18 000 грн.

Посилаючись на викладене, ТОВ "УФО" просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, нарахувати органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнути судовий збір у сумі 2 244,20 грн та витати на правову допомогу у сумі 10 000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, 03.02.2026 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв та клопотань від нього не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

30.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 31.03.2026 у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 11.02.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" і ОСОБА_1 було укладено договір № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір) у сумі 2 000 грн шляхом безготівкового перерахування з використанням картки № НОМЕР_5 із загальним строком кредиту 360 днів, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 2,50% в день, яка застосовується в межах строку кредиту. Відповідно до п. 1.6.1. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 20 000,00 грн (а.с. 32-42).

На підставі зазначених умов сторонами договору було складено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 42).

Договір, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем ОСОБА_1 11.02.2022 електронними підписами - одноразовими ідентифікаторами 85594 та 58497, які були відправлені йому на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 43-47).

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

За даними сервісу онлайн платежів ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" (вих. № 87 від 03.10.2024) 11.02.2024 о 15:14:11 год на карту НОМЕР_2 , було здійснено зарахування 2 000 грн (а.с. 50).

З витребуваної судом інформації від АТ "АКЦЕНТ-БАНК" встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком було емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 11.02.2024 було зараховано грошові кошти у сумі 2 000 грн (а.с. 142-145).

Отже, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі.

Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА", заборгованість ОСОБА_1 за договором № 4378186 від 11.02.2024 станом на 23.09.2024 становить 14 300,00 грн, та складається з заборгованості за тілом кредиту - 2 000 грн, заборгованості за процентами - 11 300 грн, заборгованість за штрафними санкціями - 1000 грн (а.с. 69-73).

23.09.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "УФО" був укладений Договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" до ТОВ "УФО" у т.ч. і за договором № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеним 11.02.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачем, що підтверджується копіями Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 23.09.2024, Витягу з реєстру Боржників від 23.09.2024 та платіжної інструкції № 42 від 25.09.2024 про здійснення оплати за відступлення прав вимоги (а.с. 74-83).

Як убачається з вказаного вище Витягу з реєстру Боржників, сума заборгованості відповідача становить 14 300,0 грн (а.с. 84-85).

Таким чином, до ТОВ "УФО" перейшли всі права ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" щодо права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4378186 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.02.2024.

Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ "УФО" за 134 календарних днів (24.09.2024 - 04.02.2025), тобто в межах строку кредитування, ОСОБА_1 донараховано заборгованість зі сплати процентів у розмірі 6 700,00 грн (а.с. 87-88).

Згідно змісту позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за процентами у загальному розмірі 20 000,00 грн.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Мотиви суду.

Як було встановлено судом, між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" і ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4378186 від 11.02.2024.

Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору.

Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами.

Договір був підписаний відповідачем 11.02.2024 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 85594.

Відповідно до умов договору сторони визначили, що кредит надається позичальнику безготівково у загальному розмірі 2 000 грн шляхом зарахування на його банківську карту № НОМЕР_5 , номер якої зазначено у п. 2.1 кредитного договору.

Факт отримання відповідачем грошових коштів від первісного кредитора підтверджується інформацією ТОВ "ПЕЙТЕК", а також витребуваною судом за клопотанням позивача у АТ "АКЦЕНТ-БАНК" випискою по особовому рахунку, якою підтверджено належність відповідачу банківської картки з повним номером НОМЕР_4 та зарахування 11.02.2024 грошових коштів в сумі 2 000 грн на рахунок цієї картки.

Надані позивачем розрахунки заборгованості, здійснені первісним кредитором та позивачем, було перевірено судом і встановлено, що нарахування процентів здійснювалося в межах строку кредитування та відповідно до умов договору, узгоджених його сторонами.

Відповідачем ОСОБА_1 були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 20 000 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 000 грн - заборгованість за процентами.

Також судом встановлено, що на підставі договору факторингу від 23.09.2024 ТОВ "УФО" набуло статусу кредитора за договором, укладеним 11.02.2024 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА".

Факт переходу до позивача права вимоги до відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями договору факторингу, витягу з Реєстрів прав вимоги та платіжної інструкції щодо здійснення оплати за відступлення прав вимоги, які приймаються судом як належні і допустимі докази.

Отже, враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів виконання зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4378186 від 11.02.2024, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості у сумі 20 000 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 000 грн - заборгованість за процентами підлягають задоволенню.

Разом з цим, стосовно вимоги щодо нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення, у порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає таке.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який діє до теперішнього часу.

Враховуючи викладене, з огляду на введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022, який діє і дотепер, керуючись п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині нарахування інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1).

У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн, суд зазначає таке.

За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

01.08.2024 між ТОВ "УФО" (Замовник) та адвокатом Дідухом Є.О., що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю KC № 5972/10 від 24.03.2017, укладено договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг (а.с. 89).

Відповідно до Заявки № 43778186 від 21.04.2025 та акта № 43778186 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25.11.2025 згідно з Договором № 01/08/2024-А від 01.08.2024 адвокат Дідух Є.О. надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4378186 від 11.02.2024, укладеним між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" і ОСОБА_1 вартістю 10 000 грн (а.с. 90-92).

25.11.2025 адвокатом Дідухом Є.О. складено рахунок № НОМЕР_6 на оплату послуг, наданих ТОВ "УФО" на підставі договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року у сумі 10 000 грн (а.с. 93).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом Дідухом Є.О. обсяг послуг з їх вартістю 10 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг.

Внаслідок задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 207, 512, 514, 526, 530, 612, 626, 628, 629, 633, 1049, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4378186 від 11.02.2024 у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок витрат зі сплати судового збору та 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ", місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 19 літ "Н", "П", .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Копію рішення направити відповідачу рекомендованою поштою з повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.

СуддяЮ.А. Феленко