Справа №498/1891/25
Провадження по справі №2-др/498/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чернецької Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Гонтаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Велика Михайлівка заяву представника позивача Андрущенко Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справа за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» - адвокат Андрущенко М.В. подав заяву, у якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що 16.02.2026 у справі за позовом ТОВ «Іннова фінанси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено судове рішення, яке надійшло 15.02.2026 згідно картки руху документа , яким не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

12 березня 2026 року представник позивача Андрущук М.В. разом з заявою про ухвалення додаткового рішення надав наступні додатки:договір №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025;свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю Андрущук М.В.;заявка № про надання послуг;ордер №1685822 від 08.05.2025 ОСОБА_2 ; платіжна інструкція №211 від 17.02.2026.

Суд, проаналізувавши доводи викладені в заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналіз положень статті 126 ЦПК України, ч.8 статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду.

При цьому, законодавець не пов`язує подання доказів понесення витрат на правничу допомогу із моментом отримання рішення, а подання таких доказів пов`язується з датою ухвалення рішення, що й і зазначено в частині восьмій статті 141 ЦПК України, яка за своїм змістом є імперативною нормою і не допускає іншого тлумачення.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2026 року Великомихайлівським районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги ТОВ «Іннова фінанси» були задоволені частково. Копію заочного рішення представником відповідача отримано через підсистему «Електронний суд» 15.02.2026 року о 10 годині 34 хвилин.

У позовній заяві представник позивача зазначав, що орієнтовні витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 5 000,00 гривень. Також посилався на те, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом 5 днів після винесення рішення суду.

Проте доказів понесених витрат стороною відповідача у визначений законом строк подано не було.

Так, Великомихайлівським районним судом Одеської області рішення було ухвалене 26 січня 2026 року, а тому докази понесення витрат на правову допомогу сторона відповідача повинна була подати до суду до 02 лютого 2026 року включно.

Натомість заява та докази понесених витрат подані представником позивача Андрущенко М.В. тільки 18 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд», тобто зі спливом строків, передбачених положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України.

При цьому, всупереч вимог ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України будь-якого документального підтвердження об`єктивної неможливості адвоката направити копії доказів іншій стороні та подати заяву в системі «Електронний суд», суду не надано.

Верховний Суд в постанові від 26.02.2025 у справі № 750/16288/23 зазначив, що під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

У постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі № 760/19995/21-ц вказано, що інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника ТОВ «Іннова фінанси»- адвоката Андрущенко Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює адвокату Андрущенко М. В., що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з відповідною заявою та подати суду докази розміру судових витрат, надавши докази поважності пропуску процесуального строку на вчинення вказаних дій.

Керуючись ст.133, 134, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Андрущенко Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справа за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С.Чернецька