Справа № 752/8992/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/623/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Ольшевська І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Боруха Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року, ухвалене у м. Києві, у складі судді Ольшевської І.О., повний текст якого складено 18 вересня 2024 року, у справі №752/8992/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі - ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зазначало, що з 01 липня 2014 року ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своєчасно не сплачував за спожиті послуги, ТОВ «Теплопостачсервіс» просило стягнути з нього заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2018 року по січень 2024 року в сумі 23 769,85 грн., за надані послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2022 року по січень 2024 року в розмірі 1 335,27 грн., абонентське обслуговування з березня 2022 року по січень 2024 року у розмірі 1 136,38 грн., а також нараховані на заборгованість інфляційні витрати у розмірі 2 473,95 грн. та три проценти річних в розмірі 947,28 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року позов ТОВ «Теплопостачсервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2018 року по січень 2024 року в сумі 23 769,85 грн., за надані послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2022 року по січень 2024 року в розмірі 1 335,27 грн., абонентське обслуговування з березня 2022 року по січень 2024 року у розмірі 1 136,38 грн., 947,28 грн. трьох процентів річних, 2 473,95 грн. інфляційних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» 3 028,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішеннямадвоката Борух С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «Теплопостачсервіс». Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних долях є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З 2011 року відповідач ОСОБА_1 не має доступу до квартири, не зареєстрований у ній та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де і сплачує житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01 липня 2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_3 .

Квартира АДРЕСА_4 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 2022 року квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях.

ТОВ «Теплопостачсервіс» порушило перед судом питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2018 року по січень 2024 року в сумі 23 769,85 грн., за надані послуги з постачання гарячої води за період з листопада 2022 року по січень 2024 року в розмірі 1 335,27 грн., абонентське обслуговування з березня 2022 року по січень 2024 року у розмірі 1 136,38 грн., а також інфляційних витрат у розмірі 2473,95 грн. та трьох процентів річних в розмірі 947,28 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «Теплопостачсервіс».

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 , та споживачем вказаних послуг.

До матеріалів справи не було надано доказів на спростування наданих ТОВ «Теплопостачсервіс» розрахунків заборгованості.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «Теплопостачсервіс» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що йому належить лише 1/4 частина квартири АДРЕСА_4 , з 2011 року він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де і сплачує житлово-комунальні послуги.

Наявність інших співвласників квартири та непроживання ОСОБА_1 у ній, не виключає можливість стягнення із нього заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що відповідає положенням ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З наданих ТОВ «Теплопостачсервіс» розрахунків заборгованості вбачається, що особовий рахунок на сплату вказаних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений саме на ОСОБА_1 .

Крім того, стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з ОСОБА_1 не виключає можливості стягнення ним витрат по оплаті такої заборгованості з інших споживачів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Боруха Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді