"31" березня 2026 р. Справа № 363/1743/26
УХВАЛА

31 березня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Верхнє місто» до ОСОБА_1 , про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

встановив:

ТОВ «УК «Верхнє місто» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року в розмірі 6 434 грн. 57 коп., інфляційних втрат в розмірі 729 грн. 66 коп., та 3 % річних в розмірі 247 грн. 98 коп., а також судового збору в розмірі 332 грн. 80 коп.

У видачі судового наказу необхідно відмовити в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України, серед іншого, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Разом з тим, до поданої заяви не долучено жодного розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, з якого можна було б встановити порядок їх нарахування, період, за який вони обчислені, а також правильність визначення їх розміру.

За відсутності такого розрахунку суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних, що свідчить про недоведеність заявником у цій частині виникнення грошової вимоги.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника інфляційних втрат та 3% річних.

Роз`яснити, заявнику, що вказане не перешкоджає йому звернутися до суду із позовною заявою про стягнення відповідних нарахувань за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України,

ухвалив:

у видачі судового наказу в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя