УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2026 року

м. Київ

справа № 712/13148/25

провадження № 61-3547ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2026 року в справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Черкаська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів у розмірі 16 521,44 грн.

У грудні 2025 року Черкаська міська рада звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, яке обґрунтовано тим, що відповідач частково визнав позов та сплатив

356,31 грн боргу за період користування земельною ділянкою з 01 травня

2017 року до 30 листопада 2017 року, оскільки ОСОБА_1 21 листопада

2017 року на підставі договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та договору дарування нежитлового приміщення від 21 листопада 2017 року відчужив належні йому на праві власності нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року прийнято відмову від позову Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів.

Провадження у цивільній справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів закрито.

Повернено платнику Департаменту архітектури та містобудування

Черкаської міської ради з Державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією від 22 вересня 2025 року № 430, що становить 1 514,00 грн.

У задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу, представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року у вказаній частині.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. В оскаржуваній частині ухвалу Соснівського районного суду

м. Черкаси від 08 грудня 2025 року залишено без змін.

18 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Соснівського районного суду

м. Черкаси від 08 грудня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2026 року в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження

№ 14-382цс19).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі

№ 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача, який реалізував право на звернення до суду; під час розгляду справи суд не встановив випадків зловживання позивачем процесуальними правами.

По суті доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постанові висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, а суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення із врахуванням такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2026 року в справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська