№ 207/4836/24
№ 6/207/20/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі судді Бистрової Л.О., при секретарі Морозові В.В., представника позивача Крамаренко Г.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське заяву відповідача ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 01 травня 2025 року по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САКУРА 60/2» до ОСОБА_1 про стягнення внесків на управління будинком,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 01.05.2025 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САКУРА 60/2» задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сакура 60/2» () заборгованість за період з жовтня 2021 року по вересень 2024 року по щомісячним внескам на утримання будинку та вивозу сміття розмірі 10 684 (десять тисяч шістсот вісімдесят чотири ) гривні 69 копійок, інфляційні втрати в сумі 2 507 (дві тисячі п`ятсот сім) гривень 10 копійок та 3% річних в сумі 421 (чотириста двадцять одна) гривні 34 копійки, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 500,00 грн., а всього на загальну суму 5 528 (п`ять п`ятсот двадцять вісім) гривень 00 копійок.

29 січня 2025 року на адресу суду відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САКУРА 60/2» до ОСОБА_1 про стягнення внесків на управління будинком, посилаючись на те, що його майновий стан на теперішній час є вкрай складним: відсутній стабільний дохід; існують обмеження у доступі до грошових коштів наявні постанови про арешт рахунків, наявні інші життєво необхідні витрати, у зв`язку з чим не має можливості одразу і в повному обсязі виконати Рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 01.05.2025 року.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 просила відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 01.05.2025 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САКУРА 60/2» задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сакура 60/2» () заборгованість за період з жовтня 2021 року по вересень 2024 року по щомісячним внескам на утримання будинку та вивозу сміття розмірі 10 684 (десять тисяч шістсот вісімдесят чотири ) гривні 69 копійок, інфляційні втрати в сумі 2 507 (дві тисячі п`ятсот сім) гривень 10 копійок та 3% річних в сумі 421 (чотириста двадцять одна) гривні 34 копійки, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 500,00 грн., а всього на загальну суму 5 528 (п`ять п`ятсот двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон України «Про виконавче провадження») встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Водночас, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення суду, оскільки у процесі виконання рішення можливе виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.

При цьому, підставою для розстрочки/відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у визначений строк.

При цьому, необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.435 ЦПК України, ця норма не вимагає, і суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення ЦПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19).

Ст.435 ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для відстрочення (розстрочення) виконання рішення, а тому суду надана можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням усіх обставин справи.

Як зазначається в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № №2а-25767/10/0570, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Суд оцінює надані заявником доказі у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

За таких обставин, враховуючи майновий стан заявника, наявність наміру відповідача виконати рішення суду, приймаючи до уваги інтереси та рівновагу обох сторін, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду у справі № 207/4836/24.

Разом з тим суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для відповідача - загроза неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань, а для позивача - загроза можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 01 травня 2025 року по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САКУРА 60/2» до ОСОБА_1 про стягнення внесків на управління будинком задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 01 травня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сакура 60/2» () заборгованість за період з жовтня 2021 року по вересень 2024 року по щомісячним внескам на утримання будинку та вивозу сміття розмірі 10 684 (десять тисяч шістсот вісімдесят чотири ) гривні 69 копійок, інфляційні втрати в сумі 2 507 (дві тисячі п`ятсот сім) гривень 10 копійок та 3% річних в сумі 421 (чотириста двадцять одна) гривні 34 копійки, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 500,00 грн., а всього на загальну суму 19 141 (дев`ятнадцять тисяч сто сорок одна) гривня 13 копійок на один рік, до 23.02.2027 року рівними частинами, а саме:

- до 23.03.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.04.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.05.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.06.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.07.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.08.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.09.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.10.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.11.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.12.2026 року 1 595,00 грн.;

- до 23.01.2027 року 1 595,00 грн.;

- до 23.02.2027 року 1 595,13 грн..

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.О.Бистрова