Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/674/26
Провадження № 2-н/945/37/26
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2026 року ОСОБА_1 (далі - заявник), через систему «Електронний суд», звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області в порядку наказного провадження з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, в якій просить встановити суму аліментів, які будуть стягуватися з відповідача кожного місяця, у розмірі ? від сукупного доходу у відношенні спільної дитини ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2026 року цивільна справа розподілена та передана головуючому судді (судді-доповідачу) Павленко І.В.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно вимог п. 4-5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналогічне право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів закріплено і в ст. 183-184 СК України.

Згідно з положеннями ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 163 ЦПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу та заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на виконання вимог ч. 2 ст. 163 ЦПК України, суддя зазначає, що вказана заява не містить взагалі відомостей про боржника, заявником не зазначені вимоги і обставини, на яких ґрунтуються заява. Окрім іншого, заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів, яка не відповідає вимогам п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене вище, у видачі судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі за заявою ОСОБА_1 необхідно відмовити на підставі п. 1, 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст. 160-163, 165, 166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - відмовити.

Роз`яснити заявнику про те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя І.В. Павленко

31.03.2026