справа № 529/850/25
провадження № 2/619/176/26
РІШЕННЯ

іменем України

24 березня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.

за участю секретаря судового засідання Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 71476117 від 18.04.2025 у розмірі 9 559,04 грн.

Позовні вимоги із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог мотивований тим, що 18.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71476117, за яким кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, строком на 24 дні (з 18.04.2025 по 11.05.2025) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,187 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1200,00 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 07576, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Позикодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором №71476117 від 18.04.2025, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи АТ «Таскомбанк». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №71476117 від 18.04.2025 не виконала. 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» договір укладено факторингу №26/06/25 умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №71476117 від 18.04.2025 на загальну суму: 9 559, 04 грн., з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 359, 04 грн - сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн - сума заборгованості за комісією.

Аргументи учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 просила поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, крім того зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000,00 грн, за процентами - 359,04 грн, за комісією - 1200,00 грн, в частині стягнення пені в сумі 14 596,10 грн - відмовити, звільнити від сплати судового збору, а у разі не звільнення від судового збору, судовий збір тягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог та розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців, виходячи із загальної суми, яка підлягає до стягненню за рішенням суду, починаючи з дати ухвалення рішення суди у рівних частинах щомісяця, посилаючись на те, що 17.03.2022 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 18 такого закону: « Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеню нараховано у період дії в Україні воєнного стану, отже позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 14 596,10 не підлягають задоволенню. Просила врахувати те, що вона не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, яка має інвалідність за станом здоров`я, знаходиться у скрутному матеріальному стані, отримує державну допомогу у розмірі 2934,20 грн, дитина постійно потребує придбання ліків та реабілітації, продуктів харчування, іграшок. Справу просила розглядати за її відсутності.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Представник позивача Ткаченко Ю.О. у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала частково, просила справу розглядати за її відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

18.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) № 71476117 (а.с. 13-19).

Відповідно до п.2.1 договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.

Відповідно до п. 2.1.2. договору вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов договору - надання коштів у кредит.

Сума кредиту 8000,00 грн, строк кредитування - 24 дні, процентна ставка 0,187 % (фіксована), комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту ( що у грошовому виразі складає 1200, 00 грн). Дата надання кредиту 18.04.2025, дата повернення кредиту 11.05.05, денна процентна ставка 0,812 %, проценти за понадстрокове користування кредитом( його частиною), - 4% день, пеня -4,00% день, орієнтована реальна річна процентна ставка - 1586,95 %, орієнтована загальна вартість кредиту - 9559,04 грн ( п. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 2.2.4 договору).

Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 2.5 договору).

Для отримання кредиту, позичальник має бути зареєстрований в ІКС, для чого він проходить процедуру реєстрації на сайті. Реєстрація на сайті відбувається на сторінці реєстрації. Для проходження процедури реєстрації, позичальник заповнює всі поля форми реєстрації, керуючись, при необхідності, підказками сайту. При реєстрації на сайті, позичальник вказує дані своєї банківської картки, на яку він хоче отримати кредит. Зазначена картка проходить прив`язку до особистості позичальника і верифікацію. При проходженні процедури верифікації картки позичальник вводить у відповідне поле код операції, отриманий від свого банку. При проходженні процедури верифікації позичальник надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтвердження ознайомлення з політикою конфіденційності. Результатом проходження всіх етапів реєстрації є створення особистого кабінету позичальника (п.3.1 - 3.3 Договору).

Згідно з п.5.1, 5.3 договору, перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». До укладання (підписання) договору, позичальнику надається можливість вивчити умови договору, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості кредиту) шляхом ознайомлення з умовами оферти, паспортом споживчого кредиту, інформацією на сайті тощо.

Відповідно до п. 5.5 договору передбачено, що договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.

Ззідно п. 5.17 договору позичальник погоджується використовувати особистий кабінет та електронний підпис одноразовим ідентифікатором щодо усіх правовідносин між позичальником та кредитодавцем. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в особистому кабінеті в ІКС визнаються вчиненими позичальником.

Згідно п. 11.1.2 Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.

У Договорі міститься інформація щодо позивальника, її дата народження, паспортні дані, РНОКПП, адреса, номер телефону, електронна пошта. Також зазначено номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .

Крім того, матеріали справи містять таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 20).

Вказаний договір з додатком № 1 до нього підписано ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 07576, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу), підтверджується довідкою ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" про ідентифікацію (а.с. 21).

Виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачу підтверджується листом АТ «Таскомбанк», згідно якого, в рамках договору про організацію взаємодії про перекази коштів фізичним особам № 74 від 03.08.2020, банком здійснено переказ грошових коштів 18.04.2025 09:29:28, картка отримувача - № НОМЕР_1 , сума зарахування 8 000, 00 грн, відправник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 22).

26.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) уклали договір факторингу № 26/06/25, за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п. 1.1. договору факторингу). Відповідно до якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71476117від 18.04.2025 (зв. сторона а.с. 22-29).

Як вбачається з платіжної інструкції кредитного переказу коштів ТОВ «Фінпром Маркет» перерахувало ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» 370282, 46 грн, призначення платежу: оплата реєстру прав вимоги №22/08/25-02 від 22.08.2025 згідно договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 (а.с. 31).

Згідно реєстру прав вимог №22/08/25-02 від 22.08.2025 - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до відповідача в сумі 24 155, 14 грн. з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 359, 04 грн - сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн - сума заборгованості за комісією та 14 596, 10 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою (а.с. 30).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за договором позики №71476117 від 18.04.2025 за період з 21.08.2025 по 15.09.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає 24 155, 14 грн. з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 359, 04 грн - сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн - сума заборгованості за комісією та 14 596, 10 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою (а.с. 6).

Як вбачається з довідки ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» загальна заборгованість ОСОБА_1 становить на 22.08.2025 - 24 155, 14 грн (зв. сторона а.с. 11-12).

Згідно із заявою про зменшення позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №71476117 від 18.04.2025 складає: 9 559, 04 грн, з яких: 8 000,00 грн - основна сума боргу; 359, 04 грн - сума заборгованості за відсотками, 1200,00 грн - сума заборгованості за комісією (а.с. 85).

ОСОБА_1 надано до матеріалів справи відомості з Пенсійного фонду України реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового - індивідуальні відомості про застраховану особу за 2018 та 2025 рік (а.с. 79).

Відповідно до актового запису про народження, ОСОБА_1 має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 82).

Крім того, ОСОБА_1 надано медичний висновок № 3/305 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутської селищної ради» Богодухівського району Харківської області про дитину інваліда віком до 18 років від 21.03.2025, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 83).

Мотиви, застосовані норми права та висновки суду.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 кредитний договір №71476117.

Як вбачається з договору позики вона підписана сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором - кредитний договір 07576.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором позики та здійснило переказ грошових коштів на картку № НОМЕР_1 на суму 8 000,00 грн.

Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник була ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

26.06.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №26/06/25, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №71476117 від 18.04.2025.

До договору факторингу доданий реєстр права вимоги.

Договір факторингу та реєстр права вимоги містить чітку інформацію щодо боржника, номер та дату кредитного договору, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 та суму заборгованості. Договір факторингу та реєстр права вимоги містить підписи сторін, є належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 8 000, 00 грн. та суми заборгованості за процентами - 359,04 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 1 200,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові у справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду суд вважає за необхідне зазначити таке.

На обґрунтування доводів про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду відповідач посилається на скрутний майновий стан.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3, 4 статті 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Враховуючи викладене, наведені відповідачем обставини не можуть бути достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду. Ініціюючи розстрочення виконання рішення суду, ОСОБА_1 не навела посилань та не надала доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наданої відповідачем довідки про доходи вбачається отримання відповідачем доходу протягом 2025 року. Доказів про відсутність доходів або доказів про неможливість отримання доходів відповідачем не надано.

Отже, заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не довела наявність виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, не надала суду належних та допустимих доказів тих обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Розподіл судових витрат.

Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500, 00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, 1) витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

25.08.2025 між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, представником позивача додано: копію договору про надання правової допомоги від 25.08.2025, акт приймання наданої правничої-передачі на надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту №1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025- 04.09.2025 в якому зазначений детальний опис робіт (наданих послуг), платіжна інструкція № 579938899.1 від 05.09.2025.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 4 500,00 грн.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує те, що публічний інтерес до справи відсутній; справа належить до категорії незначної складності; має невелику ціну позову; справу розглянуто у порядку спрощеного провадження; правові позиції у цій категорії справ усталені; враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 4 500 грн до 1 000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 просив звільнити її від сплати судового збору, враховуючи її скрутний майновий стан. На підтвердження цьому надала витяг про актовий запис про народження сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості з Пенсійного фонду України реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового - індивідуальні відомості про застраховану особу за 2018 та 2025 рік та медичний висновок № 3/305 КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутської селищної ради» Богодухівського району Харківської області про дитину інваліда віком до 18 років від 21.03.2025, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, за певних умов та у порядку, передбаченому законом, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, розстрочити, зменшити чи звільнити від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення, розстрочення сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Такими документами, що підтверджують майновий стан, наприклад, можуть бути довідки про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, довідка про взяття заявника на облік центром зайнятості як безробітного, документи про нарахування субсидії, соціальної допомоги малозабезпеченим, довідку про відсутність доходу за попередній рік, тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року).

Однак, відповідачем не надано суду достатніх вищеперлічених доказів її поточного майнового стану, що у свою чергу свідчить про відсутність умов, які, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», є підставою для зменшення чи звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку зі сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: - 838,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 133, 134, 247, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 71476117 від 18.04.2025 в розмірі 8 359 (вісім тисяч триста п`ятдесят дев`ять ) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати зі сплати судового збору в сумі 838 (вісімсот тридцять вісім) гривень 28 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , місцезнаходження: 08200, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Пруднікова