РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026

Справа № 522/22571/25

Провадження № 2/522/424/26

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Ярема Х.С., розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2

до 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4

третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування

про визнання права користування, усунення перешкод у користуванні шляхом вселення.

ВСТАНОВИВ:

1.08.10.2025 ОСОБА_1 , як законний представник в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

2.Позивач просить суд:

- визнати за неповнолітнім сином право користування квартирою АДРЕСА_1 .

- зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди у вселенні дитини разом з матір`ю в квартиру.

3.13.10.2025 відкрито загальне позовне провадження.

4.24.02.2026 закрито підготовче провадження.

5.Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . В 2013 році у них народився син ОСОБА_2 . Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. Після смерті ОСОБА_5 вона, як дружина, їхній неповнолітній син, та матір покійного, вступили у спадщину. Наразі кожен з них в порядку спадкування має право на частку в квартирі АДРЕСА_1 (50% - дружина та син, а 50% - матір покійного ОСОБА_5 ). Тобто, усі вони однаково мають право на користування цією квартирою. Крім того, наразі ОСОБА_1 ще звернулась до суду з позовом про визнання права власності, де у разі задоволення позову її частка в порядку спадкування на цю квартиру може бути більшою. Тому наразі нотаріус зупинив видачу свідоцтва права про на спадщину.

За життя вони сім`єю проживали в орендованому будинку в ж/м « ОСОБА_6 », а батьки чоловіка з його дозволу проживали в цій квартирі. Тепер ОСОБА_1 з сином проживають в квартирі її батьків, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

Житлові умови в квартирі, де проживає зараз позивач, не відповідають потребам сина, оскільки там проживають її батьки, вона з сином. Син також в певний час заразився від свого батька, який помер, на туберкульоз. Після лікування наразі він одужав.

ОСОБА_1 разом з сином також хоче проживати в квартирі АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цьому перешкоджають, фактично не впускають. Позивач вважає, що також як спадкоємці мають право на проживання в цій квартирі. Відповідачі маю власне житло (квартира в м. Білгород-Дністровський), але самовільно зайняли спадкову квартиру повністю і відмовляються впустити інших спадкоємців.

6.Відповідачі письмовий відзив на позов не подавали. Адвокат відповідачів проти позову заперечував в судовому засіданні. Вважає, що ОСОБА_7 є дуже добре матеріально забезпеченою особою, має у власності достатньо майна, де може проживати із сином. Крім того, вона подарувала своєму батькові квартири, братові, продала дороговартісний автомобіль, має власний бізнес, тому може забезпечити себе і сина житлом. Вважає, що насправді вона з сином не проживають в квартирі її батьків і взагалі слід з`ясувати думку дитини чи хоче він жити в спірній квартирі.

Судом встановлено такі обставини справи.

7. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 11.11.2006 по 20.03.2013.

8. ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_5 та мати ОСОБА_1 (свідоцтво про народження від 16.08.2013).

9.Батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

10. ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 . В квартирі ніхто не зареєстрований.

11. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири в АДРЕСА_2 .

12. ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 .

13. ОСОБА_1 з дитиною зареєстрована в АДРЕСА_4 .

14. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть від 09.10.2024).

15.Після його смерті приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 18/2024. Згідно з довідкою нотаріуса від 11.04.2024 спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його рідна матір ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 в рівних частках.

16.Згідно з довідкою від 15.05.2025 КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб», ОСОБА_2 (2013 р.н.) з 28.10.2024 по теперішній час знаходиться на амбулаторному лікуванні у зв`язку з діагностуванням захворювання на туберкульоз. Згідно з Довідкою від 29.01.2026 КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» 18. ОСОБА_2 проходив лікування на туберкульоз, станом на 28.01.2026 вилікуваний.

17.В червні 2025 ОСОБА_1 зверталась до відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з приводу з`ясування проживання в квартирі АДРЕСА_1 , невстановлених осіб. За результатми звернення з`ясовано, що там проживають з 2019 року ОСОБА_3 та її чоловік, які мають намір вирішувати питання свого проживання в судовому порядку.

18.Згідно з Актом обстеження умов проживання складеного 22.09.2025, житлові умови для проживання неповнолітнього ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , потребують поліпшення, враховуючи стан здоров`я дитини.

19.У вересні 2025 року Акт обстеження умов проживання в квартирі АДРЕСА_1 не вдалось скласти , оскільки ОСОБА_3 , яка фактично там проживає не надала доступу.

Висновки суду.

20.Предметом спору є визнання за спадкоємцем права користування спадковим майном з правом проживання там, а його підставами - створення перешкод з боку іншого спадкоємця у фактичному користуванні та проживанні в цій квартирі

АДРЕСА_5 .Позивач не заперечує обставин, що є матеріально забезпеченою особою, не заперечує наявності у неї певного майна, коштів, проте вважає, що матеріальний стан взагалі не є причиною за якої вона з сином, як спадкоємці не можуть чи не повинні проживати у квартирі, що залишилось їм у спадщину. В протилежному разі інший спадкоємець також має власне житло, але фактично повністю зайняв спірну спадкову квартиру. За таких умов спадкоємці знаходяться зараз в нерівних умовах.

22.Відповідачі позов не визнають з підстав наявності у дитини іншого місця проживання та наявності у дитини захворювання, яке ставить під загрозу здоров`я решти співмешканців квартири.

23.Також обидві сторони не заперечують, що перебуваються між собою в неприязних, конфліктних відносинах.

24.Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши доводи обох сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

25.За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

26.За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

27.Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

28.Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

29.Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

30.Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

31.Згідно з ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

32. ОСОБА_5 був власником квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Після його смерті заведено спадкову справу № 18/2024. Згідно з довідкою нотаріуса від 11.04.2024 спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його рідна матір ОСОБА_3 (50%), дружина ОСОБА_1 (25%) та син ОСОБА_2 (25%) в рівних частках.

33.Отже, квартира АДРЕСА_1 належить усім трьом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках з 09.10.2024.

34.За загальним правилом право користування належить спадкоємцю, що прийняв спадщину, в силу вступу у спадщину, її прийняття. Однак у даному випадку право користування спадковим майном заперечується іншим спадкоємцем у вигляді недопуску до користування цим майном. Отже, якщо це право хтось оспорює, не визначає чи заперечує таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання.

35.Відповідачі не заперечують, що фактично проживають в спірній спадковій квартирі. При цьому ОСОБА_4 не є спадкоємцем, так як відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_3 . Не заперечили й того, що вони дійсно проти того, що зараз там проживали ОСОБА_1 з сином. Вважають, поки спір № 522/7312/25 (за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в особі представника Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та виключення майна зі спадкової маси), не буде вирішено в судовому порядку, їхнє користування квартирою та вселення є передчасним. Крім того, спільне проживання є несумісним, оскільки вони в неприязних відносинах.

36.З цього приводу суд зазначає, що перебування на розгляді в суді справи №522/7312/25, не означає, що позивач взагалі немає права користування квартирою в межах частки. Таке право має і ОСОБА_1 і її син в силу закону в порядку спадкування, не можуть вони його реалізувати лише фактично. А за результатами вирішення цього спору частка ОСОБА_1 навпаки може збільшитись, а частка ОСОБА_3 зменшитись.

37.Тому право користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 підлягає захисту шляхом визнання такого права.

38.Право на користування своїм житлом не може ставитися в залежність ні від наявності у особи іншого житла, коштів для його придбання, чи взагалі від матеріального стану, чи наявності захворювань.

39.В даному разі таке право належить не лише ОСОБА_3 , яка фактично зайняла усю спадкову квартиру для проживання, а й іншим двом спадкоємцям. Позивач з сином намагалась вселитись в квартиру, що не призвело позитивного вирішення. Представник відповідачів не заперечує, що з боку відповідачів є перешкоди у вселенні дитини з матір`ю.

40.Оскільки співвласник має абсолютне право вимагати усунення йому перешкод у здійсненні ним права користування належним йому майном, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог про зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення.

41.Відповідно до ст. 160 СК України діти мають право проживати разом із батьками. Згідно з ЦК України діти проживають з батьками до повноліття (18 років), оскільки до цього віку батьки несуть відповідальність за їх виховання та утримання. Місцем проживання дитини до 14 років є місце проживання її батьків. З 14 років дитина має право самостійно обирати місце проживання з одним із батьків, якщо вони проживають окремо.

42.Оскільки ОСОБА_2 є неповнолітнім, не може самостійно проживати від матері, яка є єдиним його законним представником, право на проживання та вселення в квартиру не можливе для реалізації без права проживання в цій квартирі матері дитини.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов законного представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати право ОСОБА_2 на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та у вселенні в квартиру неповнолітнього ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення складено 31.03.2026.

Суддя Ярема Х.С.