Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/508/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Казидуб О.Г.

при секретарі Шульга А.В.

за участю:

представника відповідача-адвоката: Сучило А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Коростельов Станіслав Володимирович, який діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (49001, м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, оф. 105, ) звернувся через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 грудня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами.

За умовами укладеного Кредитного договору кредитодавець (банк) надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених Договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодаввцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками по Договору.

Цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «Мегабанк»/Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які розміщуються на офіційному сайті АТ «Мегабанк».

Розділом 2 Кредитного договору визначено умови та порядок надання кредиту. У відповідності до вказаних умов: кредит надається на строк з 13.12.2021 року до 12.12.2026 включно. Загальний розмір кредиту складає 255000 грн. 00 коп. Процентна ставка за користування Кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) складає 5% річних. Процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п. 2.2. Договору складає 50% річних. Процентна ставка за користування кредитом у разі наявності простроченої заборгованості за Договором, %-річних нараховується на суму простроченої заборгованості, починаючи з першого дня прострочення боргу складає 50% річних. Розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в% від суми кредиту складає 1,80% та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Вказують, що після укладення Кредитного договору банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі і видав позичальнику кредитні кошти в сумі 255000 грн. 00 коп.

У подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту, оплати нарахованих процентів та комісії лише частково. Відповідно до умов Кредитного договору строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме 12 грудня 2026 року.

Однак, позичальник належним чином умови Кредитного договору не виконував і не сплачував всі узгоджені платежі на погашення кредитної заборгованості.

У відповідності до п. 3.3.5 Кредитного договору, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту у повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у разі затримання позичальником сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Датою останнього платежу позичальника по спаті заборгованості за Кредитним договором є 01 лютого 2022 року, відповідно, затримка оплати щомісячних платежів становить більше 1 календарного місяця.

Таким чином, станом на день подання цієї позовної заяви, у відповідача перед позивачем існує заборгованість за Кредитним договором в загальному розмірі 485348 грн. 55 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) (в тому числі простроченим) в сумі 251270 грн. 84 коп.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 87197 грн. 71 коп.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) в сумі 146880 грн. 00 коп.

Вказана сума заборгованості за Кредитним договором розрахована банком станом на 03 вересня 2024 року і в подальшому позивачем не змінювалась. Після 03 вересня 2024 року жодних додаткових нарахувань, в т.ч. комісій, процентів, штрафів позивачем не проводилось.

Також, вказують, що 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-260 від 09 липня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.

27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «Єврокредит» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.

Відповідно до Додатку № 1 «Друеований реєстр боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло і право вимоги до відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.007.10326 від 16.04.2021 року.

Згідно з Розрахунком заборгованості відповідача боржника за Кредитним договором, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) загальна заборгованість боржника становить 485348 грн.55 коп.

Зазначають, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Мегабанк» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», ні ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 485348 грн. 55 коп. та судові витрати, а саме, витрати зі сплати судового збору в сумі 5824грн. 19 коп., зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 1211 грн. 20 коп. та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 20700 грн.00 коп.

04 грудня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Сторонам наданий строк для подачі заяв по суті.

04 грудня 2025 року ухвалою суду заборонено ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб відносно земельної ділянки площею 0,25 га. З кадастровим номером :02:000:0346 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254); житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54); 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0719 га. з кадастровим номером: :02:066:0040 за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

26 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від адвоката Сучило Артема Олеговича, який діє в інтересах відповідача, надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що розрахунок та нарахування по відсотках за користування кредитом по ставці 50% передбачене п. 4.4. Кредитного договору суперечить нормам чинного законодавства, зокрема, на час дії воєнного стану заборонено збільшувати процентну ставку за користування кредитом у разі невиконання зобов`язань позичальником на час діє воєнного стану.

Відносно комісії зазначає, що позивачем наданий розрахунок заборгованості по комісії за користування кредитом, де вказано, що комісія нараховувалась починаючи з 13 грудня 2021 року по 01 вересня 2024 року по ставці 1,8%. Хоча, якщо враховувати норму п. 4.4. Кредитного договору, то з 01 березня 2022 року (перший день прострочення заборгованості) по 29 травня 2022 року (останній день 90 днів прострочення заборгованості) позивач мав право нараховувати комісію за користування кредитом за ставкою 1,8%, а з 30.05.2022 року позивач мав припинити нарахування комісії (п. 4.4. Кредитного договору).

Також, вказує, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустоцка (штраф, пеня) та інші платежі , сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На його думку, до таких платежів відноситься і комісія за користування кредитом, відповідно починаючи з 24 лютого 2022 року комісія за користування кредитом має бути списана та не стягуватись з відповідача. Розмір відсотків за користування кредитом має бути врахований в наступних розмірах: по ставці 1,8% за період з 13 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року 13770 грн. 00 коп. мінус оплата відповідача 9180 грн. 00 коп. = 4590 грн. 00 коп.

29 грудня 2025 року через канцелярію суду адвокат Сучило Артем Артема Олегович, який діє в інтересах відповідача, надав Відзив на позовну заяву аналогічного змісту та в якому додатково зазначає про витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп.

06 січня 2026 року через систему «Електронний суд» адвокат Коростельов Станіслав Володимирович, який діє в інтересах ТОВ «ФК Єврокредит» надав Відповідь на відзив, в якій зазначено, що у поданому Відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечує та фактично підтверджує заборгованість за тілом кредиту у зазначеному розмірі. Запропонований розрахунок представника відповідача щодо розміру нарахування заборгованості комісії по ставці 1,8% за період з 13 грудня 2021 року по 29 травня 2022 року 27540 грн. 00 коп., враховуючи оплату відповідача в розмірі 9180 грн. 00 коп., сума заборгованості становить 18360 грн. 00 коп.

Зазначає, що позивач не заперечує про часткове задоволення позову в такій частині: стягнення часткової заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) 18360 грн. 00 коп. (за період з 13 грудня 2021 року по 29 травня 2022 року); стягнення заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) (в тому числі простроченим) 251270 грн. 84 коп.; стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 87197 грн. 71 коп. Крім того, в зв`язку із частковим визнанням відповідачем позову, позивач відмовляється від іншої частини позовних вимог, а саме, стягнення залишку заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) у сумі 128520 грн. 00 коп. Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 380440 грн. 64 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) (в тому числі простроченим) 251270 грн. 84 коп.; часткової заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) 18360 грн. 00 коп. (за період з 13.12.2021 по 29.05.2022 року); заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 87197 грн. 71 коп.; зі сплати судового збору в сумі 2912 грн. 09 коп.; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 20700 грн. 00 коп.

27 січня 2026 року через систему «Електронний суд» адвокат Сучило Артем Олегович, який діє в інтересах відповідача, надав Заперечення на відповідь на Відзив, в яких з посиланням на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог частково.

23 лютого 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

30 березня 2026 року ухвалою суду провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» залишку заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) у сумі 128520 грн. 00 коп. закрито, повернуто 50% сплаченого судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Адвокат Сучило Артем Олегович, який діє в інтересах відповідача, в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнають частково в частині розміру тіла. Також, зазначив, що протягом 5 днів після винесення рішення ними буде подано докази оплати правничої допомоги. В частині стягнення з відповідача правової допомоги, то просив суд зменшити її розмір.

Суд, заслухавши думку адвоката Сучило Артема Олеговича, дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 150-007-867-2-21-Г.

Відповідно до п. 1.2. Договору, цей Договір є договором приєднання до Договору банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до п. 1.3. Договору, кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених Договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодвацю, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього Договору.

Відповідно до п. 1. 4. Договору, кредит надається на споживчі цілі, а саме шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою.

Пунктом 2 Договору передбачені умови та порядок надання кредиту, а саме, тип кредиту кредит; кредит надається на строк: з 13 грудня 2021 року до 12 грудня 2026 року, включно; загальний розмір кредиту 255000 грн. 00 коп.; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована), % річних 5,00; орієнтовна реальна річна процентна ставка 44,15%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору 565236 грн. 19 коп.; розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця 1,80; розмір щомісячного платежу, грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця 9416,04; процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п. 2.2. Договору 50% річних; процентна ставка за користування кредитом у разі наявності простроченої заборгованості за Договором % річних, нараховується на суму простроченої заборгованості, починаючи з першого дня прострочення боргу 50.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору, позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі до 16-00 години 12 грудня 2026 року. Графік платежів наведено в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором.

Відповідно до п. 3.2.3. Договору, позичальник зобов`язується своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах. При цьому, нарахування (внесення) позичальником грошових коштів на погашення ануїтетних платежів повинно бути здійснено у строк, не пізніше останнього робочого дня місяця.

Стороною відповідача не заперечувалося факту укладення Кредитного договору № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами та не заперечувалося факту отримання коштів.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 укладено Договір, остання отримала кредит за цим Договором, шляхом отримання грошових коштів з каси банку готівкою, проте, не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором не повернула.

А тому, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаного правочину з приводу отримання відповідачем кредиту у АТ «Мегабанк».

Крім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вказаною заявою-договором позичальник зобов`язалась повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

В судовому засіданні встановлено, що укладений між сторонами Договір № № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами від 13 грудня 2021 року відповідачем не оспорювався та не визнавався судом недійсним.

У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснила погашення основної суми заборгованості та не повернула грошові кошти, отримані в кредит.

Також, встановлено, що 03 вересня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240.

Згідно п. 1 договору банк відступає новому кредиту належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору.

Згідно копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 66895 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» переказало АТ «Мегабанк» кошти у сумі 23425777,00грн. з призначенням платежу: 29, оплата за лот GL1N426240, переможець ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», , протокол GFD001-UA-260 від 09.07.2024. Ціна продажу 23425777,00 грн. без ПДВ.

Згідно протоколу електронного аукціону GFD001-UA-260 від 09.07.2024 було проведено електронний аукціон щодо лоту GL1N426240, власником активів є АТ «Мегабанк», переможець: учасник ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ціна продажу: 23425777,00 грн.

Згідно Витягу з додатку до Договору № GL1N426240 від 03 вересня 2024 року вказано відомості про боржника ОСОБА_3 , НОМЕР_2 , кредитний договір 150-007-867-2-21-Г від 13.12.2021 року, основний борг 251270 грн. 84 коп., відсотки 87197 грн. 71 коп., комісія 146880 грн. 00 коп., борг всього 485348 грн. 55 коп.

Також, встановлено, що 27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ТОВ «Мустанг Фінанс» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 1 Договору первісний кредитор відступає новому кредиту належні первісному кредитору а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору. Права вимоги, що відступаються за цим договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором боржників АТ «Мегабанк» відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом GFD001-UA-260 від 09.07.2024.

Відповідно до копії платіжної інструкцій кредитового переказу коштів № 1074 від 27.12.2024, № 1091 від 31.01.2025 та № 1822 від 22.09.2025 ТОВ «ФК Єврокредит» переказало ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» кошти у розмірі 8030000,00грн., 9200000,00грн. та 5500000,00грн. як аванс та оплату згідно договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 за правами вимоги за договорами на розрахунково-касове обслуговування, користування банківськими індивідуальними сейфами та за кредитними договорами. Без ПДВ.

Як вбачається з Витягу з додатку до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року, в Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/дебіторів міститься Кредитний договір №150-007-867-2-21-Г від 13.12.2021 року, боржник ОСОБА_3 , заборгованість за основним боргом 251270 грн. 84 коп., заборгованість за відсотками 87197 грн. 71 коп., заборгованість за комісіями 146880 грн. 00 коп., загальна сума заборгованості 485348 грн. 55 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за Кредитним договором № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами від 13 грудня 2021 року, обумовлено дійсністю Договорів про відступлення прав вимоги № GL1N426240 від 03 вересня 2024 року та № 1/12 від 27 грудня 2024 року, а відтак позивач набув право вимоги до відповідача.

Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не виконала умови Договору та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 251270 грн. 84 коп.

Відповідач не заперечувала проти заборгованості за тілом кредиту у зазначеному розмірі.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором.

Відповідно до п. 4.3. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем.

Відповідно до п. 4.4. Договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, кредитодавець обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим Договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п. 2.11 цього Договору.

В матеріалах справи є Розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за Договором № 150-007-867-2-21-Г від 13.12.2021 року станом на 03 вересня 2024 року, з якого вбачається, що розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом здійснювався за період з 13.12.2021 року по 02.09.2024 року зі ставкою 5% та становить 28725 грн. 87 коп., з яких сплачено 1770 грн. 84 коп. та за період з 01.08.2022 року по 02.09.2024 року зі ставкою - 50% та становить 60242 грн. 68 коп.

У Відзиві сторона відповідача, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України» та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120 від 15.03.2022 року, зазначає, що на час дії воєнного стану заборонено збільшувати процентну ставку за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами від 13 грудня 2021 року, фіксована процентна ставка за користування Кредитом становить 5 % річних.

В судовому засіданні встановлено, що враховуючи невиконання ОСОБА_3 зобов`язань перед банком, зокрема, відповідно до Розрахунку заборгованості по відсотках за користування кредитом, останній платіж у рахунок погашення кредиту було здійснено 01.02.2022 року, що призвело до виникнення прострочення понад 90 календарних днів, банком була застосована норма п. 4.4 Кредитного договору, яка передбачає припинення нарахування щомісячної комісійної винагороди та встановлення процентної ставки у розмірі 50 % річних за користування кредитом.

Відносно посилання сторони відповідача на ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України» та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120 від 15.03.2022 року щодо заборони підвищення процентної ставки в умовах воєнного стану, суд зазначає, що відповідна ставка 50 %, була прямо передбачена умовами Кредитного договору, який було укладено сторонами до введення воєнного стану, та є фіксованою умовою у разі настання прострочення.

Таким чином, встановлено, що позивач не змінював умови Кредитного договору в односторонньому порядку, а здійснив нарахування відсотків відповідно до попередньо узгоджених сторонами умов договору, які передбачали застосування підвищеної процентної

ставки у разі порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань.

Вказані умови набули чинності, у зв`язку з фактом прострочення, без внесення будь-яких змін до договору.

Посилання представника Відповідача на положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-ІХ від 15.03.2022 року, на думку суду, є безпідставним.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Також, як вбачається з Розрахунку заборгованості по відсотках за користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом у розмірі 50 % річних почала застосовуватись з 01.08.2022 року.

При цьому, згідно з умовами пункту 4.4 Кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, а процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі, передбаченому пунктом 2.11 Договору, тобто 50 % річних.

Таким чином, всупереч наданому праву на застосування підвищеної процентної ставки одразу після спливу 90 днів прострочення, позивач фактично забезпечив відповідачу додатковий строк для добровільного погашення заборгованості без застосування підвищеної ставки, враховуючи складні обставини періоду воєнного стану.

Однак, ОСОБА_3 не скористалася цією можливістю та, починаючи з 01.02.2022 року, жодних платежів на виконання зобов`язань за Кредитним договором не здійснювала.

На думку суду, застосування процентної ставки у розмірі 50 % річних з 91-го дня прострочення є правомірним та обґрунтованим і здійснене відповідно до умов Кредитного договору, укладеного між сторонами.

А тому, загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за нарахованими та несплаченими відсотками становить 87 197 грн. 71 коп., (з яких 26 955 грн. 03 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованими за ставкою 5 % річних у період з 13.12.2021 по 01.09.2024 року, та 60 242 грн. 68 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованими за ставкою 50 % річних у період з 01.08.2022 по 01.09.2024 року).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 611ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно доч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

А тому, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Єврокредит» заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 87197 грн. 71 коп.

Відносно позовної вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 часткової заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) за період з 13.12.2021 року по 29.05.2022 року в розмірі 18360 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

В матеріалах справи є Розрахунок заборгованості по комісії за користування кредитом ОСОБА_3 , з якого вбачається, що комісія нараховувалась, починаючи з 13.12.2021 року по 01.09.2024 року по ставці 1,8% в загальному розмірі 156060 грн. 00 коп. Також, з розрахунку вбачається, що відповідачем були внесені кошти на загальну суму 9180 грн. 00 коп.

Представник позивача у відповіді на Відзив зазначає, що посилання представника відповідача на воєнний стан є безпідставним та не звільняє його від обов`язку сплати комісій, а також, від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

Проте, суд наголошує, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

А тому, на думку суду, розмір комісії за користування кредитом має бути врахований в наступному порядку: по ставці 1,8% за період з 13.12.2021 року по 24.02.2022 року в загальному розмірі 13770 грн. 00 коп.

Враховуючи проплату комісії відповідачем в загальному розмірі 9180 грн. 00 коп., з ОСОБА_3 підлягає стягненню комісія за користування кредитом в розмірі 4590 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Єврокредит» підлягає стягненню заборгованість за Договором № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами від 13 грудня 2021 року в загальному розмірі 343058 грн. 55 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 251270 грн. 84 коп., з заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 87197 грн. 71 коп. та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 4590 грн. 00 коп.

Відносно позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 20700 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що представником позивача надані документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме:

Ордер Серії АЕ № 1401536 на надання правничої допомоги ТОВ «ФК Єврокредит» на підставі Договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 01/07-25 від 01 липня 2025 року адвокатом Коростельовим Станіславом Володимировичем.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 4781 адвоката Коростельова Станіслава Волордимировича.

Договір про надання правничої допомоги № 1/07-25 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК Єврокредит» та адвокатом Коростельовим Станіславом Володимировичем.

Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим Договором клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду. Способи та методи надання правничої допомоги обираються Адвокатом на власний розсуд у межах норм чинного законодавства України з обов`язковим погодженням із клієнтом.

Відповідно до п. 1.3. Договору, перелік боржників щодо яких клієнтом доручається адвокату вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього Договору, зазначають в реєстрі боржників.

Відповідно до п. 3.2. Договору, сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2. цього Договору) по стягненню заборгованості з боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та визначається адвокатом в Акті приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 3.4.1. Договору, обсяг наданих послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2. цього Договору) по стягненню заборгованості з боржників, період їх надання та сума гонорару за надання вказаних послуг, визначається адвокатом та зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг.

Додатком № 1 до даного договору є форма «Реєстр боржників».

Додатком № 2 до даного договору є «Вартість послуг (прейскурант)», яким визначено вартість послуг згідно вказаного переліку.

Додатком № 3 до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 є форма «Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги».

Реєстр боржників від 02 липня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 1/07-25 від 01 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та адвокатом Коростельовим Станіславом Володимировичем.

Відповідно до п. 1 Реєстру, на виконання умов п. 2.1. Договору, клієнт передав, а адвокат отримав в роботу наступний реєстр прав вимоги щодо боржника ОСОБА_3 , номер кредитного договору 150-007-867-2-21-Г від 13.12.2021 року.

Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 11 листопада 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та адвокатом Коростельовим Станіславом Володимировичем.

Відповідно до п. 1 Акту, підписанням цього Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги сторони підтверджують, що адвокат надав клієнту правничу допомогу по стягненню заборгованості з ОСОБА_3 на загальну суму в розмірі 20700 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.4.3. Договору про надання правничої допомоги № 1/07-25 від 01 липня 2025 року, підписані сторонами Акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу.

Відповідно до п. 3.4.4. Договору, винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок адвоката, вказаний в Договорі, протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг та на підставі наданого адвокатом рахунку або в інший строк погоджений сторонами.

Згідно з правовою позицією Великої палати Верховного суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як зазначено в Постанові Великої палати Верховного суду від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем не було надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правову допомогу, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що позивачем було перераховано на поточний рахунок адвоката будь-які кошти за надану юридичну допомогу у відповідності до умов Договору про надання правничої допомоги № 1/07-25 від 01 липня 2025 року.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2625 грн. 83 коп. (343058 грн. 55 коп.х100%/380440 грн. 64 коп.=90,17%; 2912 грн. 09 коп. х90.17%/100%=2625 грн. 83 коп.) та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. ( за подачу заяви про забезпечення позову).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 543, 554, 599, 610 - 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-266, 273ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за Договором № 150-007-867-2-21-Г з ануїтетними платежами від 13 грудня 2021 року в загальному розмірі 343058 грн. 55 коп. та судовий збір в розмірі 2625 грн. 83 коп. та в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Решті відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб