Справа № 562/4078/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2026 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., за участю секретаря судового засідання Бєлявської А.С., представника відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Мокрицької Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Здолбунівського ліцею №4 Здолбунівської міської ради Рівненської області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області перебуває вищевказана цивільна справа.

18 березня 2026 року та 24 березня 2026 року до суду надійшли заяви відпозивача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі від 18.03.2026 та про неможливість участі в судовому засіданні через конфлікт інтересів та зупинення провадження від 23.03.2026. В обґрунтування поданих заяв посилається на те, що нею ініційовано дисциплінарне провадження стосовно головуючого судді та направлено скаргу до Вищої ради правосуддя із долученням процесуальних документів, винесених у даній справі, що на її переконання підтверджують упередженість судді, оскільки раніше вже було заявлено чотири відводи цьому складу суду, які були проігноровані. Стверджує, що наявність відкритого дисциплінарного провадження остаточно підтверджує конфлікт інтересів. Крім цього зазначає, що ухвалою слідчого судді від 18.03.2026 зобов`язано внести відомості до ЄРДР за ст. 366 КК України щодо документів Здолбунівського ліцею №4, які є ключовими доказами у цій цивільній справі, а 23.03.2026 нею подано скаргу на бездіяльність поліції щодо невнесення цих відомостей. Тому заперечує проти проведення будь-яких процесуальних дій, включаючи допит свідків, до вирішення питання про зупинення провадження у справі в порядку п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України. За наявності кримінального провадження (службове підроблення) щодо документів ліцею та дисциплінарної скарги вважає неможливою участь позивача та її представника у судовому засіданні 30.03.2026 до моменту усунення обставин, що викликають сумнів у неупередженості суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Мокрицька Л.Я. в поданих запереченнях від 27.03.2026, просили відмовити у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі. Доводи позивача що наявності системного конфлікту інтересів вважають хибними та безпідставними. Стверджують, що позивачем не доведено неможливість розгляду даної цивільної справи на час проведення досудового розслідування. Наявність кримінального провадження не перешкоджає розгляду справи та не є підставою для зупинення провадження у справі у розумінні вимог п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 та її представник Лебедєва Г.В. в судове засідання не з`явився. У поданійзаяві від 23.03.2026 позивач просила визнати причини її неявки та представника в судове засідання 30.03.2026 поважними через конфлікт інтересів та не проводити допит свідків за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Мокрицька Л.Я. у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяв позивача з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вказали на затягування розгляду справи зі сторони позивача та схиляння суду на свою сторону.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи заяв та заперечення, заслухавши пояснення представників відповідача, суд дійшов до таких висновків.

Щодо визнання причини неявки позивача та представника в судове засідання 30.03.2026 поважними через конфлікт інтересів та не проведення допиту свідків за її відсутності.

Право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа (стаття 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до Вищої ради правосуддя із скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи.

У зв`язку із цим, саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до ВРП не перешкоджає судді продовжувати судовий розгляд та виконувати обов`язок справедливо, безсторонньо та своєчасно вирішувати справу відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства та не спричиняє конфлікту інтересів.

Згідно з нормами Закону України «Про запобігання корупції» для правильного застосування суддею заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у конкретному випадку необхідно встановлювати дві обов`язкові ознаки, які визначають поняття конфлікту інтересів у їх взаємозвязку: наявність приватного інтересу судді; посадові повноваження судді.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до рішення Ради суддів України від 01 березня 2019 року № 13, яким внесено зміни до пункту 2 рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34 «Про роз`яснення деяких питань щодо конфлікту інтересів», наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя - не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченогостаттею 376 Кримінального кодексу України.

3 урахуванням зазначеного, факт звернення позивачем до Вищої ради правосуддя не створює конфлікт інтересів, який унеможливлює розгляд справи суддею Чорним І.А., оскільки нe підпадає під поняття конфлікту інтересів, визначеного законом.

З огляду на викладене, суд визнає такі обставини неявки позивача та її представника у судове засідання, призначене на 30.03.2026 о 14 год. 00 хв., не поважними.

Крім цього, суд звертає увагу, що у разі відкладення розгляду справи, про що просить у заяві позивач, суд повинен допитати свідків, які з`явилися, тільки у виняткових випадках за ухвалою суду свідки не допитуються і викликаються знову (ч.8 ст. 223 ЦПК України). Таких виняткових випадків, виходячи з обставин даної цивільної справи, судом не встановлено.

Щодо зупинення провадження у справі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також вказував, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження у визначених ЦПК України часових рамках.

У той же час, положення глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України передбачають випадки, коли процесуальні строки розгляду справи можуть або мають бути зупинені.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для зупинення провадження, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2025 у справі № 943/242/22.

Так, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням буквального формулювання правової норми (пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України), а також її системного тлумачення у сукупності з іншими нормами права, зокрема вказаними нормами КПК України, беручи до уваги закріплене у цій нормі загальне правило для усіх видів судочинства, у більшості з яких відсутня обов`язкова досудова стадія провадження, з огляду на основні засади судочинства та мету впровадження механізму зупинення провадження, передбачуваність строків такого зупинення, правовою підставою для зупинення провадження у цивільній справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України є саме судовий розгляд іншої справи (судове провадження).

Здійснення відповідним органом досудового розслідування окремої стадії кримінального провадження досудового розслідування, не може виступати підставою для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Інше тлумачення зазначеної норми може призвести до невиправданого затягування строків розгляду цивільної справи, неможливості ефективного захисту прав людини, за яким вона звернулася до суду, та порушення принципу правової визначеності.

Позивач, обґрунтовуючи заяви зазначає, що ухвалою слідчого судді від 18.03.2026 зобов`язано уповноважених осіб внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР згідно її заяви від 05.03.2026, що на її думку, є підставою для зупинення провадження у даній цивільній справі. Проте жодних доказів відкриття кримінального провадження, закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які включають, зокрема, обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, позивачем не надано. Матеріали справи таких доказів не містять. З Єдиного державного реєстру судових рішень такі відомості також не встановлено.

Отже слід дійти висновку, що автором заяв не доведено наявність правових підстав для зупинення провадження у цивільній справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, якою є саме судовий розгляд іншої справи (судове провадження).

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Цивільне процесуальне законодавство надає суду достатньо інструментів для перевірки достовірності доказів безпосередньо в межах розгляду цивільної справи. Зокрема, відповідно до ст.ст. 102-109 ЦПК України, суд може призначити експертизу у справі за клопотанням сторін, якщо виникають сумніви щодо справжності доказу. Сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР за ст. 366 КК України (як стверджує позивач) не створює преюдиції та не перешкоджає суду оцінити спірний доказ у сукупності з іншими матеріалами справи (показаннями свідків, іншою документацією тощо) відповідно до ст. 89 ЦПК України.

Зупинення провадження у справі про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке може тривати значний проміжок часу, призведе до порушення принципу ефективності судового процесу та права сторін на розгляд їх справи упродовж розумного строку, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що зібрані у справі докази та процесуальні можливості суду дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, без очікування результатів кримінального провадження, суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду даної справи.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 251, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв позивача ОСОБА_2 від 18 березня 2026 року та від 23 березня 2026 року відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 30.03.2026.

Суддя І.А. Чорний