Справа № 589/6110/25
Провадження № 2/589/1135/26
04 березня 2026 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
20.12.2025р. товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ДП 0007708 від 11.10.2024р. в розмірі 4112,00 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1512 грн сума заборгованості за процентам, 600 грн сума заборгованості за комісією. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів та комісії за вказаним договором.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судовими повістками, які відправлялися рекомендованим поштовим відправленням, але до суду повернулися з відміткою «адресат відсутній», причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав.
З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 04 березня 2026 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
11.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання кредиту №ДП 0007708 (далі - Договір). Згідно з умовами п. 1-6, 10, 11 Договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «Майбіз» (далі - Правила), шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , строком на 84 дні, а саме до 02.01.2025 року, з процентною ставкою в розмірі 0.9 % за кожен день користування кредитом, зі сплатою одноразової комісії в сумі 600 грн. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. Детальні дати видачі кредиту, та дати та терміни повернення кредиту та сплати процентів і комісії визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору /а.с. 15-19/.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з п. 32, 34 договору позичальник підтверджує, що є що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частині другій статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», Графік платежів за кредитом в вигляді Таблиці з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього Договору; він ознайомлений з умовами цього Договору та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань.
Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «7gKL494s», відповідно до довідки про ідентифікацію /а.с. 20/, підписав електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання.
Наведене свідчить, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами п. 4 договору кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки позичальника, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту протягом двох банківських днів з дня підписання цього Договору.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Але всупереч наведеним умовам Договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за Договором не виконав, у визначені цим договором строки суму кредиту та проценти не сплатив, внаслідок чого у відповідача станом на 13.10.2025 року утворилась заборгованість зі сплати кредиту в сумі 2000 грн. 00 коп., процентів у сумі 1512 грн 00 коп. в межах строку кредитування та комісії на суму 600 грн /а.с. 31-32/.
Крім того, судом встановлено, що 14.10.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» (Клієнт) та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (Фактор) укладено договір факторингу № 14/10/25 /а.с.23, зворот - 27/, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» зобов`язується відступити ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» за плату.
ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» сплатило ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» ціну продажу, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 34, зворот/, та 14.10.2025 року між Клієнтом та Фактором було підписано Реєстр прав вимог № 14/10/25 за вказаним договором факторингу /а.с. 33-34/, відповідно до якого ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло права вимоги до відповідача за договором про надання кредиту № ДП0007708 від 11.10.2024 року.
У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу недійсним або заперечення учасників справи щодо вказаного договору.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Однак, всупереч умовам Договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, позивач не здійснював нарахувань за договором, станом на 12.12.2025 року, відповідно до розрахунку суми заборгованості позивача, ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, незважаючи на те, що строк повернення кредиту настав ще 02.01.2025 року /а.с. 31-32/.
Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу отриманої у кредит від ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» за договором про надання кредиту № ДП0007708 від 11.10.2024 року грошової суми у розмірі 2000 грн. 00 коп. та нарахованих процентів у сумі 1512 грн, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості за сумою (тілом) кредиту та процентами є обґрунтованими.
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту за договором про надання кредиту № ДП0007708 від 11.10.2024 року, то такі також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 4 ч.1 ст 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються також комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Відповідно до п.10 договору сторонами було обумовлено одноразову сплату комісії за видачу кредиту в розмірі 30% від суми наданого кредиту в розмірі 600 грн.
Аналізуючи умови договору, суд приходить до висновку про правомірність встановлення одноразової комісії за надання кредиту у даному договорі, та відсутність підстав, передбачених ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», для визнання цих договірних умов нічемними, як таких, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом.
Відповідний висновок не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. А тому позовні вимоги зі стягнення комісії за надання кредиту в сумі 600 грн за кредитним договором є правомірними.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідач в даній справі не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог.
З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 4112 грн. 00 коп.
На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити.
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп /а.с. 1/.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, судом виходить з наступного.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025 р., укладеного між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Ю.О., копією витягу з Акту № 3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.12.2025 року за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 р., копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579936563.1 від 11.12.2025 року про оплату за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 р. згідно з актом приймання-передачі наданої правничої допомоги № 3-ДІЛ від 08.12.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої допомоги /а.с. 35-37, 38, 38 зворот, 39, 40а, 40а зворот, 41/.
Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги у заявленому розмірі 4500 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області А.Р.Курбанова