РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

31.03.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючої судді Коліщук З.М., з участю секретаря Беднара А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

Адвокатське об`єднання «Автопоміч Україна», в особі представника адвоката Заставного Р.А. звернулося до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості.

В обґрунтовання позовних вимог покликається на те, що 21 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» було укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж201.

Предметом Договору (п.1.1. Договору) сторони визначили, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу щодо захисту інтересів Клієнта або осіб в інтересах яких Клієнтом було укладено цей Договір за подією, що мала місце: 29.09.2023р., в результаті якої загинув ОСОБА_2 , в порядку та на умовах визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити таку правничу (правову) допомогу.

Послуги надані Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» Відповідачу полягали у наступному: Юридичному аналізі справи з метою визначення спричинених наслідків в результаті ДТП.; Юридичному аналізі справи з метою визначення кола осіб, що мають право на відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП.; Юридичному аналізі справи з метою визначення відповідальної особи за відшкодування шкоди.; Юридичному аналізі справи з метою визначення характеру вимог до страхової компанії/МТСБУ.; Юридичному аналізі справи з метою визначення суми по кожній вимозі.; Юридичному аналізі справи з метою визначення переліку документів для підтвердження вимог.; Складення проекту Повідомлення про ДТП. Складення проекту Заяви про виплату страхового відшкодування.; Юридична консультація клієнта щодо збору та надання необхідних документів.; Складення інших необхідних документів.

Позивачем було проаналізовано всі обставини справи та встановлено, що Відповідач не отримував відшкодування по страховому випадку. Позивачем було встановлено, які документи необхідно подати для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та зібрано такі документи.

04 грудня 2023 року, Позивачем було сформовано Повідомлення про дорожньотранспортну пригоду в інтересах Відповідача, до якого долучено всі необхідні документи. Позивачем було також сформовано в інтересах Відповідача: Заяву від 04 грудня 2023 року на виплату страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою. Всі необхідні документи було направлено ТДВ «СК «ГАРДІАН».

ТДВ «СК «ГАРДІАН» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування шкоди та 14 серпня 2025, 01 вересня 2025 здійснено ОСОБА_1 виплату відшкодування шкоди в загальному розмірі 80 400,00 гривень.

Отже, після того, як Позивачем було надано юридичні послуги, підготовлено всі необхідні документи, надано консультації та вчинено всі необхідні дії для того, щоб Відповідач отримав страхове відшкодування, він таке відшкодування отримав.

Щодо терміну дії Договору, відповідно до п. 5.1. Договору, вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Отже, оскільки Відповідач не виконав свої зобов`язання згідно Договору, такий Договір є чинним.

Обов`язок сплатити послуги згідно Договору виникає незалежно від обраної стратегії Адвокатського об`єднання, а також об`єму фактично виконаної роботи. Ціна була встановлена в процентному значенні і не змінюється ні у випадку, якщо Адвокатське об`єднання змушене скласти сотні процесуальних документів і представляти інтереси Клієнта в різних органах, в тому числі в судах, ні у випадку, якщо страхове відшкодування сплачене Адвокатському об`єднанню на підставі поданих Заяви на виплату страхового відшкодування і Повідомлення про ДТП.

Крім того, згідно п. 4.1. Договору та розділу 1 Додатку №1 до Договору, вартість послуг Адвокатського об`єднання по даному Договору становить 30% від суми отриманих виплат.

Отже, Відповідач, відповідно до пункту 4.1. Договору та розділу 1 Додатку №1 до Договору, зобов`язаний перерахувати на реквізити Позивача 30% від суми отриманого страхового відшкодування.

Страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на особистий рахунок Відповідача.

Згідно умов Договору, Позивач належним чином виконав своє зобов`язання, тому Відповідач отримав страхове відшкодування. Отже, Позивач має право на отримання оплати у розмірі 30% від суми отриманих коштів.

Оскільки, страхова виплата становить 80 400,00 гривень, то Відповідач має здійснити виплату гонорару у розмірі 24 120,00 грн. (80 400 * 30%).

Отже, з урахуванням наведеного вище, для поновлення порушених прав Позивача, виникає необхідність в судовому захисті шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість згідно Договору, у розмірі 24 120,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 24 120,00 грн. заборгованості згідно договору № Ж201 від 21.11.2023 року та судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 15.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву у якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника АО «Автопоміч Україна» та не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджуєтеся довідкою про доставку повідомлення на електронну адресу, SMS-повідомлення та за допомогою системи «Електронний суд», проте про причини неявки суд не повідомив. Крім того, на її електронну пошту, було направлено копію позовної заяви з додатками, однак до сьогоднішнього дня відзиву на позовну заяву подано не було, заяву до суду про розгляд справи без його участі не надходило.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21.11.2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж201.

Предметом Договору (п.1.1. Договору) сторони визначили, що клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу щодо захисту інтересів Клієнта або осіб в інтересах, яких клієнтом було укладено цей Договір за подією, що мала місце 29.09.2023 року, в результаті якої загинув ОСОБА_2 , в порядку та на умовах визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити таку правничу (правову) допомогу.

У відповідності до п.4.1 договору вартість послуг адвокатського об`єднання та порядку їх сплати передбачено в додатку (додатках) до цього договору.

Відповідно до п.5.1. Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно умов п.1 Додатку №1 від 21.11.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж201 від 21.11.2023 вартість послуг адвокатського об`єднання за договором становить суму, що дорівнює 30 % від суми отриманих виплат.

Пунктом 4 вказаного Додатку передбачено, що під сумою отриманих виплат відповідно до Розділу 1 цього Додатку вважаються кошти, що сплачені відповідальною особою у якості грошової компенсації за спричинену шкоду, що стосується події, описаної в предметі Договору або іншою особою, які отримав клієнт або уповноважений ним представник або треті особи, в інтересах яких було укладено Договір, у тому числі кошти, отримані в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб, протягом всього терміну дії Договору.

Пунктом 5 зазначено, що якщо грошову компенсацію за спричинену шкоду сплачено клієнту готівкою та/або на його банківський рахунок, то оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом після виплати клієнту суми грошової компенсації за спричинену шкоду не пізніше 5-ти банківських днів після такої виплати.

04.12.2023 представником позивача складено Повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду, яка мала місце 29.09.2023 та заяву на виплату страхового відшкодування, до яких додано всі необхідні документи та направлено в ТДВ «СК «ГАРДІАН».

Згідно Платіжної інструкції №244346 від 14.08.2025 ТДВ «СК «ГАРДІАН» перераховано на рахунок ОСОБА_1 40 200,00 грн. (призначення платежу стр. відш. зг. стр.акту №G-32325-1 ОСОБА_1 моральна шкода 1 ч. Без ПДВ).

Згідно Платіжної інструкції №245521 від 01.09.2025 ТДВ «СК «ГАРДІАН» перераховано на рахунок ОСОБА_1 40 200,00 грн. (призначення платежу стр. відш. зг. стр.акту №G-32325-2 ОСОБА_1 моральна шкода 2 ч. Без ПДВ).

18.11.2025 АО «Автопоміч Україна» надіслано вимогу ОСОБА_1 від 18.11.2025 та рахунок на оплату №4 від 25.09.2025.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не доведено іншого, що договір був дійсним на момент отримання відповідачем страхового відшкодування, оскільки не був розірваний, а також відповідач не виконав своїх зобов`язань згідно договору (вказане не заперечується й відповідачем).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст.610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Таким чином, на момент отримання відповідачем страхового відшкодування Договір не був розірваний, проте відповідач в порушення умов Договору та вказаних норм ЦК України, не виконав своїх зобов`язань перед позивачем та не сплатив вартість наданих послуг, передбачену Договором.

Згідно постанови Верховного Суду від 25.01.2018 у справі № 401/1466/15-ц відмова відповідача від виконання зобов`язання в односторонньому порядку за договором про надання юридичних послуг, а саме відмова сплатити винагороду товариству, на яку при укладенні цього договору розраховував позивач, є істотним порушенням його умов.

Верховний суд у постанові від 11.02.2019 року у справі №643/13788/15-ц вказує, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Оскільки, сума отриманих виплат становила 80 400 грн., то відповідач має здійснити виплату позивачу коштів відповідно у розмірі 24 120 гривень (80 400 х 30%= 24 120 грн.).

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки грошове зобов`язання перед позивачем не виконано відповідачем відповідно до умов Договору ,то позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» 24 120 гривень згідно Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж201 від 21.11.2023 року.

Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 9 000,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з приписів ст. 137 ЦПК України.

Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру таких витрат, представник позивача надавкопію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №17/05 від 17 травня 2021, укладеного між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС», детальний опис робіт (наданих послуг); ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю.

Верховний Суд часто підкреслював на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15).

Для включення всієї суми витрат на правову допомогу у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача не відповідає принципам розумності в цих правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З огляду на викладене вище, суд вважає наявними підстави для відмови у відшкодуванні за рахунок відповідача повністю всієї суми заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на невідповідність таких витрат вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору.

Суд констатує, що справи за позовами про стягнення заборгованості не є складними, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, чинне законодавство України та судова практика з такого предмету спору тривалий час є незмінною та стабільною.

Таким чином, суд, зважаючи на положення статей 89 133, 134, 137, 141 ЦПК України, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат, приймаючи до уваги принципи пропорційності, реальності та розумності судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду та враховуючи складністю справи,доказів у справі, їх необхідність, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, а також заявленими позовними вимогами, то суд вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень, оскільки за даних обставин справи таке стягнення буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, як передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1033 від 31.10.2025.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позовні вимоги Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» заборгованість за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж201 від 21.11.2023 року в розмірі 24 120 (двадцять чотири тисячі сто двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд.

Найменування сторін:

Позивач: Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч», , адреса: м.Львів, вул.Академіка Сахарова, буд.33, офіс 501.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2026 року.

Суддя Коліщук З.М.