справа № 208/228/18
провадження № 6/208/164/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді: Кузнєцової А.С.

за участю секретаря судового засідання: Вікторовської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (правонаступник стягувача, адреса місцезнаходження: місто Київ, пр.-т С.Бандери 28А, ), заінтересовані особи: АТ КБ «Приватбанк» (стягувач, адреса: м.Київ, вул. М.Грушевського 1Д, ), ОСОБА_1 (боржник, адреса: АДРЕСА_1 ), Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Кам`янське, пр.-т Гімназичний, 47, ), про заміну сторони стягувача та видачу дублікату виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій порушено вимогу замінити первісного стягувача: Приватне акціонерне товариство «Приватбанк» на Правонаступника: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Капіталресурс» у виконавчому листі №208/228/18 від 16.11.2020 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалив рішення по справі № 208/228/18 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.02.2007 року.

22.08.2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» було укладено Договір № 8-22-08/2025 про відступлення прав вимоги, відповідно до договору факторингу АТ КБ «ПриватБанк» відступило ТОВ «Капіталресурс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором до Відповідача.

Посилаючись на практику Верховного Суду та приписи ЦК України, заявник зазначає, що є правонаступником стягувача та має право звернутися до суду з заявою про заміну такої сторони її правонаступником.

Згідно з ч. 1 ст. 446 ЦПК Україн и процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заяву призначено до розгляду в порядку ст. 442 ЦПК України.

Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились, заявник за змістом заяви про заміну сторони стягувача просить здійснити її розгляд без участі його представника.

Розгляд справи проведено по суті відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, та згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши ступінь обґрунтованості заяви про заміну стягувача його правонаступником, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалив рішення по справі № 208/228/18 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.02.2007 року.

22.08.2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» було укладено Договір № 8-22-08/2025 про відступлення прав вимоги, відповідно до договору факторингу АТ КБ «ПриватБанк» відступило ТОВ «Капіталресурс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором до Відповідача.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договорів відступлення недійсними, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-122цс13 від 20.11.2013.

Суд вважає, що у разі позбавлення заявника права на здійснення процесуального правонаступництва та заміну стягувача будуть порушені приписи ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» чітко встановив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Конвенції, у відповідності до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Щодо видачі дублікатів виконавчих листів, суд зазначає наступне.

26.08.2021 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Удовенко С.М. у виконавчому провадженні № 64275957 винесено постанову(и) про повернення виконавчого документу стягувачу, однак копію вищезазначеної постанови разом з виконавчим документом стягувачем не отримано. Також відповідно до Інформації про виконавче провадження стосовно боржника, яким є: ОСОБА_1 відомо що на примусовому виконанні в ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження з приводу виконавчого листів по справі № 208/228/18, та строки для примусового їх виконання не пропущені.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1ст.431 ЦПК України,виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа,виданого судом,який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

В силу п. 17.4 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту даної норми вбачається, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду в постанові від 21.08.2019 року по справі № 2-836/11 - до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання; якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку; натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 17.11.2021 року по справі № 419/310/12.

За змістом ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається,що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

За переконанням суду, матеріали справи беззаперечно свідчать, що дана заява про видачу дубліката виконавчого документа подається з дотриманням строку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п.1. ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п.1. ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

З огляду на вищенаведені норми Закону України «Про виконавче провадження» та той факт, що Виконавчий лист по боржнику яким є: ОСОБА_1 в останнє повернуто 26.08.2021 року, строк його пред`явлення до виконання закінчується 26.08.2024 року.

У відповідності до п. 4 ч. 102 Розділу ХІІІ ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗУ «Про виконавче провадження»: «4) визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану».

В Україні з 24.02.2022 року було введено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3рп/2010 у справі № 1-7/2010 зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для постановлення ухвали про задоволення заяви про заміну сторони стягувача його правонаступником та про видачу дублікатів виконавчих листів та зазначає, що в такий спосіб забезпечується головна мета здійснення виконавчого провадження - поновлення порушених прав, повернення грошових коштів, реалізація конституційного принципу обов`язковості виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс», заінтересовані особи: АТ КБ «Приватбанк»), ОСОБА_1 , Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про заміну сторони стягувача - задовольнити.

Замінити вибулого стягувача: Приватне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» на Правонаступника: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАПІТАЛРЕСУРС» у виконавчому листі №208/228/18 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 .

Видати дублікат виконавчого листа № 208/228/18 щодо боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А. С. Кузнєцова