Справа № 308/7234/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року у складі судді Чепки В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталія Методіївна, про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталія Методіївна, про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовані прийняттям позивачем та відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_4 . Позивач повідомляє, що спадкодавець ОСОБА_4 на праві приватної власності володів двома транспортними засобами: Mercedes-Benz S300 TD, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Mercedes-Benz S600L V12, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на транспортні засоби, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На думку позивачки, спільно володіти та користуватись означеними транспортними засобами вони з відповідачем не можуть. На підставі викладеного просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а саме: 1/2 частки автомобіля марки Mercedes-Benz S300 TD, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та 1/2 частки автомобіля марки Mercedes-Benz S600L V12, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; та стягнути з ОСОБА_1 567440,00 грн грошової компенсації замість належних їй по 1/2 часток автомобілів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року заявлений позов задоволено.

Визнно за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , а саме: - 1/2 частку автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» S300 TD, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28.09.2010, VIN НОМЕР_4 ; - 1/2 частку автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» S600L V12, 2008 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 22.01.2013, VIN НОМЕР_6 .

Стягнуто з ОСОБА_1 567440 грн. (п`ятсот шістдесят сім тисяч чотириста сорок гривень) грошової компенсації замість належних ОСОБА_2 по 1/2 часток автомобілів «MERSEDES-BENZ» S300 TD, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28.09.2010, VIN НОМЕР_4 , та «MERSEDES-BENZ» S600L V12, 2008 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 22.01.2013, VIN НОМЕР_6 ., та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4539,52 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30 000 грн. та витрати на проведення експертиз в сумі 3 635 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 30 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції свої висновки мотивував на неналежних та недопустимих доказах. Вказує на обставини смерті спадкодавця та неправомірну поведінку позивача, які, на думку відповідача, є такими, що позбавляють позивача права на спадкування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Шевченко Н.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Додаткове рішення не оскаржено.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Представник позивача - адвокат Шевченко Н.П. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справ, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6. ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно зі свідоцтвом про шлюб від 31.10.2015 серія НОМЕР_7 , виданого Виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області 31.10.2015 зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.03.2021 серія НОМЕР_8 .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 67344302, спадкодавець ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки від 12.07.2023 № 60/02-14 приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М., спадкоємцями ОСОБА_4 є дружина ОСОБА_2 , рідний брат ОСОБА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2023 у справі № 308/12737/21, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.06.2023, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Наталія Методіївна, про усунення від права спадкування.

14.12.2023 у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ зареєстровано заяву ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спадщині на спадкове майно, що складається з: - автомобіля марки Mercedes-Benz модель S300 TD, 1997 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , тип легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - автомобіля марки Mercedes-Benz модель S600L V12, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , тип легковий загальний седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Листом від 14.12.2023 № 115/02-14 приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. повідомила ОСОБА_2 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з ненаданням останньою свідоцтв про реєстрацію означених транспортних засобів.

Територіальним сервісним центром МВС № 2141 на запит позивачки надано відповідь від 18.11.2023 № 31/28/2-2141-155 про наявність в базах даних підсистеми Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру МВС детальної інформації відносно реєстрації транспортних засобів.

З реєстраційної картки транспортного засобу номер та серія знака НОМЕР_1 , марка та модель Mercedes-Benz S 300 TD, рік випуску 1997, встановлено, що власником є ОСОБА_4 .

З реєстраційної картки транспортного засобу номер та серія знака НОМЕР_2 , марка та модель Mercedes-Benz S600L, рік випуску 2008, встановлено, що власником є ОСОБА_4 , право користування ОСОБА_3 .

Спірні автомобілі перебувають у фактичному володінні третьої особи ОСОБА_3 , який являється батьком спадкодавця та відповідача, та знаходяться у його гаражі.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину пов`язується з її прийняттям та вважається, що вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Матеріалами справи доведено, що після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, крім іншого, на автомобілі: марки Mercedes-Benz, моделі S300 TD, рік випуску 1997, реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки Mercedes-Benz, моделі S600, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Дружина ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла цю спадщину в установленому порядку. Натомість, батько померлого ОСОБА_3 , відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , рідного брата померлого.

Отже, частка позивача ОСОБА_2 у спадщині ОСОБА_4 становить 1/2.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивачки ОСОБА_2 , як і у відповідача ОСОБА_1 виникло право на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , у тому числі повноваження володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Принцип непорушності права власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Водночас частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Спадкоємцями спірного майна за ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 . Та його рідний брат ОСОБА_1 .

Листом від 14.12.2023 № 115/02-14 приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з ненаданням останньою свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 вчинила необхідні дії для отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування, подавши відповідну заяву, проте отримала відмову у вчиненні такої дії у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на майно. Реєстрація права власності на спадкове майно у разі відсутності правовстановлюючих документів у такому разі можлива виключно за рішенням суду.

З врахуванням наведеного судом обґрунтовано задоволена вимога позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а саме: - 1/2 частку автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» S300 TD, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28.09.2010, VIN НОМЕР_4 та 1/2 частку автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» S600L V12, 2008 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 22.01.2013, VIN НОМЕР_6

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною 3 вказаної норми встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним (таким, яке можна поділити без втрати цільового призначення майна). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно із ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

За змістом ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. (ст. 1278 ЦК України).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутнє погодження щодо спільного володіння та користування спірними транспортними засобами. Позивачка взагалі позбавлена доступу до таких.

Спірні автомобілі «MERSEDES-BENZ» S300 TD, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «MERSEDES-BENZ» S600L V12, 2008 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є неподільними речами та їх поділ в натурі між співвласниками є неможливим без втрати їх цільового призначення.

Відповідно до висновку експерта від 02.04.2024 № СЕ-19/107-24/3304-АВ встановлено середню ринкову ціну колісного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «S300 TD», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 20.03.2024, яка становить 187840,00 грн.

Відповідно до висновку експерта від 03.04.2024 № СЕ-19/107-24/3308-АВ встановлено середню ринкову ціну колісного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «S600», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 20.03.2024, яка становить 947040,00 грн.

Половина вартості транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «S300 TD», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 20.03.2024, становить 93920 грн., а половина вартості транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «S600», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 20.03.2024, становить 473520 грн.

Відтак вартості всього спірного майна становить 567440 грн.

Відповідачем, відповідно до ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, не подано жодних належних та допустимих доказів на спростування вартості вказаних автомобілів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Оскільки автомобілі є неподільними речами, між співвласниками транспортних засобів не досягнуто згоди щодо спільного володіння ними, позивачка позбавлена доступу до них, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації замість частки позивачки у праві спільної часткової власності на автомобілі та правомірно її задовольнив, стягнувши з відповідача 567440 грн. грошової компенсації замість належних ОСОБА_2 по 1/2 часток вищевказаних автомобілів, та зазначивши, що внаслідок такого стягнення право позивача на частку у праві спільної часткової власності на автомобіль припиняється.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно задовольнив заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: