КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/47780/24

номер провадження: 22-ц/824/853/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Константинова Олексія Геннадійовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року у складі судді Анохіна А.М., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 23 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4138654.

Вказувало, що 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Позивач зазначав, що відповідно до реєстру боржників №24 від 16 травня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, та з урахуванням п.2 додаткової угоди №28 від 30 травня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39 625 грн 00 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10 000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 29 625 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за договором позики №4138654 у розмірі 39 625 грн 00 коп., з яких: 10 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 625 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 39 625 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Константинов О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав належних на допустимих доказів на підтвердження перерахунку скаржнику коштів в рамках виконання умов договору позики №4138654 від 23 грудня 2023 року, а саме первинних документів, які оформлені у відповідності до чинного законодавства. Тобто матеріали справи не містять відомостей щодо здійснення перерахування коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на банківську карту (розрахунковий рахунок) скаржника чи видачі у готівковій формі на виконання умов договору позики № 4138654 від 23 грудня 2023 року, у зв`язку з чим розмір заборгованості не доведений позивачем належними засобами доказування.

Вказує, що оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів надання відповідачу в кредит грошових коштів шляхом їх перерахування на його розрахунковий рахунок, первинні бухгалтерські документації (виписка по рахунку, платіжні документи) відсутні, то наданий позивачем розрахунок заборгованості не може слугувати належним доказом наявності заборгованості та виконання позивачем умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів відповідачу, на що суд першої інстанції уваги не звернув, а тому вважає, що позивач не довів наявність у нього права вимоги за кредитним договором.

Також зазначає, що оскільки на момент укладення договору позики №4138654 від 23 грудня 2023 року відповідач був військовослужбовцем і на нього поширювалися пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то позовні вимоги в частині стягнення з нього процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню, а тому вважає, що за вказаний період часу, який зазначений у позовній заяві, відповідачу безпідставно нараховано проценти за користування кредитом у загальному розмірі 29 625 грн 00 коп. За таких обставин, суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за договором.

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунова А.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що посилання скаржника на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів від первісного кредитора є безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються наявним у матеріалах справи договором позики, який є дійсним в силу приписів ст.204 ЦК України. При цьому вимог щодо визнання зазначеного правочину недійсним чи встановлення факту його неукладеності відповідачем заявлено не було. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику відповідачу коштів у погодженому розмірі. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики, а договір факторингу скаржником не оспорювався, вважає, що в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину зазначеного договору (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Щодо нарахованих процентів зазначає, що жодних заперечень щодо змісту та умов Правил надання кредиту відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння змісту договору або незгоди з умовами договору та/або додаткових угод (при їх наявності) під час їх підписання, до суду зі сторони відповідача не надавалося. Зазначає, що у випадку неповного розуміння умов договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання договору, якою він не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 39 625 грн 00 коп., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4138654.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №24 від 16 травня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, та з урахуванням пункту 2 додаткової угоди №28 від 30 травня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39 625 грн 00 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10 000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 29 625 грн 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог. Зокрема, судом першої інстанції враховано, що умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, у передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання умов договору.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

На обгрунтування позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що первісний кредитор надав кредит відповідачу у розмірі 10 000 грн 00 коп. на умовах договору від 23 грудня 2023 року №4138654, а саме шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника.

За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, який укладався у електронній формі. За принципом презумпції правочину вказаний правочин є дійсним. Відповідач не надав доказів суду про визнання цього правочину недійсними чи його окремих положень.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у позові зазначало, що первісний кредитор за кредитним договором надав відповідачу 10 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3 ст.77 ЦПК України).

Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало: копію договору позики від 23 грудня 2023 року №4138654 та додатки до нього (а.с.5-8); копію договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21 (а.с.9-10); копію додаткової угоди №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.11); копію додаткової угоди №24 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.12); копію додаткової угоди №28 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.13); копію акту прийому передачі реєстру боржників №24 від 16 травня 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.14); витяг з реєстру боржників №24 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.15); розрахунок заборгованості за договором позики №4138654 від 23 грудня 2023 року (а.с.16).

Верховний Суд у своїй постанові від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зазначив, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», як спеціальний закон, визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до п.16.1 ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно з п.17.1. ст.17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до ч.ч.19.1, 19.2 ст.19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.

Згідно з ч.22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Водночас долучений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою кредитор здійснював нарахування щоденних відсотків. Більш того, розрахунок заборгованості не доводить факту перерахування грошових коштів по безготівковим шляхом на банківський рахунок відповідача.

Оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не долучено до позовної заяви жодного з таких документів, а саме: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер, то колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на банківський рахунок відповідача, як це передбачено пунктом 1 договору позики.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Суд діє у спосіб, визначений ЦПК України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно Статуту є юридичною особою та у своїй діяльності керується законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Зокрема, товариство звертається до фахівців в галузі права, які готують позови та здійснюють представництво.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження доводів позову в частині виконання зобов`язання первісного кредитора не надало первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували виконання зобов`язання щодо видачі грошових коштів на банківський рахунок відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем докази до суду першої інстанції не підтверджують видачу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредиту відповідачу.

Тому посилання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що факт надання кредиту відповідачу підтверджуються наявним у матеріалах справи договором позики, який є дійсним в силу приписів ст.204 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованим з наведених вище підстав.

Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України, на вказані вище вимоги закону та встановлені обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г.підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання та розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 3 634 грн 60 коп. (а.с.85).

Разом з тим, ухвалою судді Київського апеляційного суду від 09 травня 2025 року про залишення без руху апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г. на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року встановлено, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання та розгляд вказаної апеляційної скарги, становить у сумі 3 633 грн 60 коп.

Оскільки колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову в позові, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Константинова Олексія Геннадійовича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: