ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/1017/24
Номер провадження 22-ц/818/292/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» та ОСОБА_1 на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року в складі судді Рубіжного С.О. по справі № 639/1017/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та здійснювалось фактичне споживання газу.

Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання у нього утворилася заборгованість за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року у розмірі 8667,76 грн.

У листопаді 2023 року ТОВ «Харківгаз Збут» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання з ОСОБА_1 , та 17 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8667,76 грн, проте 23 листопада 2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова судовий наказ було скасовано.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за природний газ в сумі 8667,76 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

У березні 2024 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ТОВ «Харківгаз Збут» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди.

Зустрічний позов мотивовано тим, що наприкінці січня 2022 року від АТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаз Збут» він отримав спільне повідомлення про сплату за грудень 2021 року по рахунку № НОМЕР_1 від 07 січня 2022 року на загальну суму 21 449,04 грн з показаннями газового лічильника, які не відповідали дійсності.

Зазначив, що за його зверненням АТ Харківміськгаз і ТОВ Харківгаз Збут було змінено показання лічильника за період 01 квітня 2020 року 30 грудня 2021 року та приведено у відповідність з оновленими показаннями лічильника за період з 01 січня 2020 року. Обидва постачальника у додатках до своїх відповідей зазначили однакові показники лічильника станом на 30 грудня 2021 року - 12413, що відповідало даним споживача, та ними було зазначено однаковий обсяг спожитого природного газу за 2021 рік - 2941 куб м.

Вказав, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживають лише він та його дружина, і витрата газу за один місяць грудень (3069,75 м3) об`єктивно не може перевищувати витрату за весь 2021 рік (2941 м3). У діях фахівців газової структури м. Харкова у грудні 2021 року по особовому рахунку НОМЕР_1 мала місце фальсифікація показань лічильника природного газу з відображенням її у грошовому вигляді в рахунках для сплати у січні 2022 року. Такі дії є незаконними та протиправними, порушують права споживача та не можуть бути підставою для стягнення з нього боргу. Зазначене стало можливим через невиконання своїх обов`язків по перевірці приладів обліку, а також у зв`язку з відсутністю фінансового контролю за спожиті обсяги природного газу.

Зазначив, що протягом 2017 - 2021 років знімання показань лічильника природного газу особового рахунку НОМЕР_1 проводилося особисто споживачем, перевірок показань приладу обліку не було, звірка показань і розрахунків за цей період не проводилася, акти відповідних перевірок не складалися. Для відповідача не існувало перешкод для приведення інформації про обсяг спожитого природного газу споживачем ОСОБА_1 у період 2021-2022 років у відповідність з фактичними показаннями приладу обліку, проте отримавши в лютому 2022 року письмову претензію щодо неправильності нарахування платежу він не направив своїх представників за адресою споживача, на місці не перевірив показання лічильника та не зафіксував їх, не склав жодного акту звірки.

Вказав, що він як військовий пенсіонер, ветеран військової служби та учасник бойових дій має право на пільги, у тому числі і на оплату комунальних послуг. За його проханням з жовтня 2019 року розмір пільги було монетизовано у безготівковій формі. Зокрема, споживач мав сплатити постачальнику 25% вартості обсягу спожитого природного газу, на який поширювалася пільга (262 м3), та 100% вартості обсягу спожитого газу понад цей розмір; залишок у 75% вартості обсягу спожитого природного газу, на який поширювалася пільга, сплачував постачальнику Ощадбанк в рахунок розміру пільги, яка щомісяця нараховувалася Мінсоцполітики на обліковий запис пільговика. Сплата за газопостачання (енергоносії) була першочергова, тому щорічно у опалювальному періоді весь розмір пільги витрачався на покриття їх щомісячних витрат. Такий порядок оплати існував до лютого 2023 року, сплати за надані послуги проводилися постійно до 13 числа місяця, наступного за звітним періодом. Безготівкову форму монетизації пільг державою було скасовано з 01 лютого 2023 року, що стало, на його думку, причиною фальсифікації показань лічильника і невідповідності розрахунків за спожиті обсяги газу у 2021 році по обліку ТОВ «Харківгаз Збут».

Вважав, що АТ «ОГС «Харківміськгаз» спільно з ТОВ «Харківгаз Збут» було занижено показання лічильника на 01 грудня 2021 року на 2714 м3 (11912-9198), при цьому витрата за грудень стала більше на розмір приписки - 2714 м3 та склала 3069,75 м3 (12267,7-9197,95), що і було занесено до рахунків. У дійсності ж ТОВ «Харківгаз Збут» на 2021 рік не виконало умови, які передбачено Ощадбанком для перерахунку 75% вартості обсягу спожитого природного газу, на який поширювалася пільга, тому перерахування коштів для ТОВ «Харківгаз Збут» з облікового запису пільговика - ОСОБА_1 , у 2021 році банком не проводилося взагалі.

Вказав, що загальний борг по рахунку НОМЕР_1 у 2021 - 2022 роках станом на 30 квітня 2022 року складав 4764,05 грн, який ним було сплачено у листопаді 2023 року.

У зв`язку із вчиненням ТОВ «Харківгаз Збут» протиправних дій, приниженням честі і гідності та ділової репутації, порушенням прав споживача комунальних послуг йому завдано моральної шкоди. Зокрема, йому було спричинено тяжкий психологічний шок, він зазнав переживань через розуміння своєї безпорадності, перебував у лікарні з діагнозом гострий циркулярний інфаркт міокарда, а також вимушений був тривалий час листуватися з різними структурами з метою захисту своїх прав. Через фіктивну заборгованість він відчував нервове напруження у відносинах та спілкуванні з оточенням, завдано шкоду його репутації. З урахуванням всіх обставин, тривалості порушення прав, витрачених зусиль для відновлення та налагодження звичного способу життя, завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000,00 грн.

Просив:

визнати дії ТОВ «Харківгаз Збут» щодо нарахування ним заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 в сумі 21 449,04 грн за фальсифікований у грудні 2021 року обсяг спожитого природного газу у кількості 2714 м3 протиправними та такими, що суттєво порушують права споживача ОСОБА_1 при наданні йому послуг з газопостачання;

у зв`язку з відсутністю заборгованості за надані послуги з газопостачання станом на 01 березня 2024 року вимоги ТОВ «Харківгаз Збут» у позові по справі №639/1017/24 про стягнення з нього заборгованості за спожитий природний газ в сумі 8667,76 грн залишити без задоволення;

зобов`язати ТОВ «Харківгаз Збут» виключити зі своєї електронної бази суму боргу, які рахуються в ній по споживачу ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) з причин відсутності його заборгованості станом на 01 березня 2024 року та таку, яку внесено до бази протиправно і з порушенням його прав споживача;

у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з ТОВ «Харківгаз Збут» на його користь 20 000,00 грн.

22 квітня 2024 року представником ТОВ «Харківгаз Збут» подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту. Вказав, що ані Типовий Договір, який регулює правовідносини з газопостачання, ані Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, не передбачають відповідальності у спосіб, заявлений ОСОБА_1 . Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ, а не постачальника. Постачальник для проведення нарахування керується виключно інформацією щодо обсягів спожитого газу, яка надається йому Оператором ГРМ. Вимога щодо виключення з електронної бази заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки жодна норма чинного законодавства не передбачає такі дії Постачальника.

Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання та у зустрічному позові ОСОБА_1 до ТОВ «Харківгаз Збут» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у первісному позові мотивовано тим, що заборгованість у відповідача відсутня, а переплата складає 12 781,28 грн. Щодо зустрічного позову суд вказав, що сам факт здійснення оплати послуг та наявність спірного обсягу не є підставою для визнання дій протиправними щодо нарахування заборгованості та виключення її з бази даних. Позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями ТОВ «Харкігаз Збут» та перенесеним ОСОБА_1 інфарктом.

На вказане судове рішення ТОВ «Харківгаз Збут» та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.

ТОВ «Харківгаз Збут» в апеляційній скарзі просило рішення суду скасувати в частині, в якій відмовлено у задоволенні його позову, і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а також змінити рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що у спірному періоді обсяги спожитого природного газу визначені Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз», від якого він отримує дані, що є обов`язковими для використання, на підставі яких визначає ціну спожитого газу. Він не вправі самостійно нараховувати та коригувати кількісні показники обсягу розподіленого/спожитого природного газу, оскільки це має вирішуватися між Оператором ГРМ та споживачем. Саме Оператор ГРМ вносить до Інформаційної платформи відомості про споживача і фактичне споживання. У січні 2022 року обсяг газу в розмірі 3069,75 куб м, який був визначений Оператором ГРМ у грудні 2021 року, було повністю відкориговано до зменшення (віднято) і відповідно віднято постачальником нарахування вартості, що відображено в загальному підсумку нарахувань січня 2022 року в Інформаційній платформі. За наслідком проведеного корегування обсяг природного газу, який було донараховано, в загальному підсумку є більшим по відношенню до того, який було віднято. Отже, визначений Оператором ГРМ в грудні 2021 року обсяг природного газу 3069,75 куб м був повністю віднятий в січні 2022 року і не покладений в основу розрахунку заборгованості. У січні 2022 року визначено обсяг природного газу у розмірі 877,59 куб м і нараховано вартість 30 398,89192 грн, від якої віднято переплату 3182,0560 грн і сплачені 6966,70 грн, сальдо 20 250,1393 грн, що і вказано в розрахунку заборгованості. Дії Оператора ГРМ щодо нарахувань у січні 2022 року відповідач не оскаржував. Проведений судом першої інстанції розрахунок зазначеного не враховує і є помилковим. ОСОБА_1 у зустрічному позові не конкретизовано, якої саме заборгованості стосується його вимога щодо виключення заборгованості, не наведено жодної норми, яку було б порушено ТОВ «Харківгаз Збут», не обґрунтовано його вини. Особовий рахунок є засобом обліку, ведення якого не встановлює для споживача будь-яких обов`язків. Позивачем за зустрічним позовом не доведено обставин, з якими закон пов`язує право на відшкодування моральної шкоди, тому підстави для відшкодування шкоди відсутні.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, з урахуванням заяви про усунення недоліків, просив рішення суду скасувати частково та ухвалити нове, яким задовольнити його зустрічний позов: визнати дії ТОВ «Харківгаз Збут» протиправними та у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з ТОВ «Харківгаз Збут» на його користь 20 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач повинен був привести перерахунок за спожитий газ у період з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2022 року у відповідність до дійсних показників приладів обліку, однак допустив бездіяльність, у своїх відповідях постійно зазначав обсяг газу 3069,75 куб м, що не відповідає дійсності, звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, наполегливо вимагав сплати неіснуючого боргу, не забезпечив йому доступних способів вирішення спору і передав його дані колекторській компанії, що свідчить про недоброчесну поведінку. Суд не надав належної оцінки таким діям товариства та доказам спричинення йому моральної шкоди, негативним наслідкам у вигляді порушення звичного ритму життя, переживань через протиправність дій відповідача і безпорадність, тривалому нехтуванні його законних вимог і неможливості реалізувати права споживача, використанні відповідачем свого домінуючого положення, приниження честі, гідності та ділової репутації, вжиття додаткових зусиль для відновлення порушених прав.

Відзивів на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду представник ТОВ «Харківгаз Збут» не з`явився.

Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 26 березня 2026 року надіслану апеляційним судом на адресу сторони-учасника ТОВ «Харківгаз Збут» отримало в електронному кабінеті 23 липня 2025 року (а.с. 193).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, проти скарги позивача заперечував, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 , на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 боржник ОСОБА_1 має заборгованість станом на січень 2024 року в сумі 8667,76 грн (а.с. 6).

У січні 2022 року ОСОБА_1 отримав повідомлення про сплату рахунку № від 07 січня 2022 року, в якому показання лічильника на 01 грудня 2021 року вказані 9197,95 куб м, на 01 січня 2022 року 12 267,7 (тобто спожитий обсяг природного газу за грудень 2021 року склав 3069,75 куб м). До сплати за спожитий природний газ, з урахуванням переплати за грудень 2021 року в сумі 1874,49 грн, нараховано 21 449,04 грн (а.с. 30).

На звернення ОСОБА_1 АТ «Харківміськгаз» надало відповідь від 16 лютого 2022 року № 611-Лв-1628-0222 про приведення у відповідність показань лічильника газу, які надавались споживачем до підприємства та фіксувались працівником підприємства у період з 01 квітня 2020 року по 30 грудня 2021 року. Крім того, споживача повідомлено, що інформація про споживання природного газу передана постачальнику згідно вимог розділу ХІІ глави 7 Кодексу ГРС, додано відомість спожитих обсягів природного газу з 01 січня 2020 року, з якої вбачається, що показання станом на 25 грудня 2021 року 12239, спожито 3041,05 куб м, на 31 грудня 2021 року 12267,7, спожито 28,70 куб м, тобто загалом спожито 3 069,75 куб м (а.с. 31, 32).

Згідно інформації ТОВ «Харківгаз Збут» від 03 лютого 2022 року № 617-026-729-0222, ТОВ здійснює нарахування відповідно персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, наданих у відповідності до п. 23 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, Оператором ГРМ, тобто АТ «Харківміськгаз». Товариство надало відомість нарахувань та оплат за спожитий природний газ за період з 01 січня 2020 року. З наданої відомості обсягу природного газу вбачається, що з 2020 року показання лічильника внесені за плановими показаннями, двічі - за платіжним документом, і станом на 30 квітня 2021 року склали 9184,96. За травень 2021 року дані про показання у відомості відсутні, станом на 30 червня 2021 року вони зазначені 9191,65 куб м, на 21 липня 2021 року 9197,95 куб м, але наступною датою є 25 грудня 2021 року, і показання за контрольним зняттям становлять 12239 куб м і на 31 грудня 2021 року - 12267,7 куб м (а.с. 33, 34).

З відповіді ТОВ «Харківгаз Збут» від 02 травня 2023 року № 617-826-2189-0523 на звернення ОСОБА_1 вбачається, що обсяг спожитого природнього газу 3 069,75 куб м вартістю 24 527,30 грн складається з: 2427,75 куб м за травень листопад 2021 року вартістю 19 397,72 грн та 642,00 куб м за грудень 2021 року вартістю 5129,58 грн. У січні 2022 року Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз» проведено коригування обсягів спожитого природнього газу за період з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2021 року та визначено обсяг 877,59 куб м вартістю 5767,80 грн. Станом на 04 травня 2023 року по особовому рахунку НОМЕР_1 існує заборгованість в сумі 13 432,81 грн (а.с. 37-39).

На вказаний лист ОСОБА_1 надав ТОВ «Харківгаз Збут» відповідь, в якій вказав, що за його розрахунками борг станом на 01 травня 2022 року складав 4764,05 грн, інші нарахування неправомірні (а.с. 40-43).

У період з 08 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікування з діагнозом: ішемічна хвороба серця, гострий циркулярний інфаркт міокарда лівого шлуночку, що підтверджується випискою із медичної карти № 9.1615 (а.с. 44-45).

У листопаді 2023 року ТОВ «Харківгаз Збут» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання з ОСОБА_1 , та 17 листопада 2023 року Жовтневим районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8667,76 грн, проте 23 листопада 2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова судовий наказ було скасовано (а.с. 5).

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» у справі № 639/1841/24 про визнання дій протиправними, захист прав споживача комунальних послуг та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року у справі № 639/1841/24, яке набрало чинності 04 листопада 2024 року, визнано дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» щодо внесення у грудні 2021 року по особовому рахунку (споживач ОСОБА_1 ) відомостей про обсяг споживання природного газу за грудень 2021 року у кількості 3069,75 куб м, які перевищує фактичне споживання на 2714 куб м, безпідставними. Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» виключити по особовому рахунку по споживачу ОСОБА_1 заборгованість за період з 01 березня 2023 року по 31 липня 2023 року у розмірі 869,94 грн за послуги розподілу природного газу.

Зазначеним рішенням встановлено, що при проведенні перерахунку відповідачем взяті до уваги передані ОСОБА_1 за телефоном контакт-центру показання лічильника станом на кожен місяць за період з 01 квітня 2020 року по 30 грудня 2021 року. Зазначена оновлена інформація передана ТОВ «Харківгаз Збут», про що свідчить надана позивачу на відповідне звернення відомість нарахування та оплату за послуги газопостачання, підписана представниками АТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаз Збут». Разом з тим, нарахування та сплата за спожиті послуги з розподілу природного газу проводилася з 01 січня 2023 року до 01 січня 2024 року з урахуванням необґрунтовано нарахованих за грудень 2021 року 2714 куб м природного газу, що вплинуло на суму щомісячного платежу за цей вид послуг та нарахування заборгованості по особовому рахунку за розподіл природного газу. Враховуючи, що 16 лютого 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» здійснив коригування показників та перерахунок, при визначенні річної замовленої потужності за 2023 рік (у листопаді 2022 року) відповідач не вправі був включати 2714 куб м, що безпідставно внесені за грудень 2021 року, до розрахунку.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824, 06 листопада 2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Вимогами частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС передбачено, що договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Згідно пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Послуга з розподілу природного газу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів, а включає також цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає наявність технічної можливості у будь-який необхідний споживачу час скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2021 року у справі № 468/1649/20-ц, від 27 вересня 2022 року у справі № 914/3254/21, від 15 листопада 2023 року у справі № 918/756/22, від 17 січня 2024 року у cправі № 911/1528/22.

За змістом ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги та якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Відповідно до п. 23 розділу III Правил постачання природного газу розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Порядок розрахунків і планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Згідно з положеннями п. 5.5 розділу V Типового договору розподілу природного газу споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ ( абзац другий пункту 6.6 розділу VІ Правил).

Визначені за умовами глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Із приводу розмежування послуг і обов`язків оператора ГРМ та постачальника природного газу Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року, прийнятій у справі № 487/2997/19, виснував, що постачальник природного газу, як сторона договору постачання природного газу побутовому споживачу, здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими йому числовими значеннями об`єму спожитого газу, що визначені Оператором ГРМ обсяги природного газу, які є обов`язковими для нього, як постачальника, у взаємовідносинах зі споживачем.

Як встановлено судом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з оплати послуг з газопостачання, яка станом на січень 2024 року складала 8667,76 грн. Разом з тим, з наданого до позовної заяви розрахунку (а.с. 6) вбачається, що ця заборгованість фактично утворилась за період грудень 2021 року квітень 2022 року. Так, у грудні 2021 року споживачу нараховано до сплати 24 527,30 грн за обсяг споживання 3069,75 куб м. Згідно пояснень позивача у січні 2022 року було зроблено перерахунок, повністю списано попередній обсяг споживання (3069,75 куб м) та визначено до сплати новий обсяг 3947,34 куб м, проте у розрахунку зазначена лише різниця між цими сумами (877,59 куб м). Однак з наданого розрахунку не вбачається, що було здійснено нарахування обсягу 3947,34 куб м, і підстав визначення саме такого обсягу.

Згідно розрахунку у січні 2022 року відповідачу нараховано до сплати лише 5767,80 грн за обсяг споживання 877,59 куб м. У подальшому за лютий нараховано до сплати за 590,30 куб м - 4716,50 грн, за березень 2022 року за 319,00 куб м 2548,81 грн, за квітень 2022 року 1382,27 грн. З урахуванням того, що за січень червень 2022 року ОСОБА_1 сплачено 22 431,61 грн, що перевищує вказані нарахування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у нього заборгованості.

Нарахування ОСОБА_1 заборгованості у загальній сумі 21 449,04 грн на грудень 2021 року та 20 250,14 грн на січень 2022 року колегія суддів вважає безпідставними, адже детального розрахунку, з якого можна було б встановити період і порядок нарахування саме таких сум, до позову не надано, а в розрахунку, долученому до позову, ці суми вказано загальним підсумком.

Надані позивачем разом з апеляційною скаргою скриншоти з Інформаційної платформи Оператора ГТС та довідки нарахування вартості газу (таблиці) колегія суддів не приймає в силу вимог частини 3 ст. 367 ЦПК України, адже до суду першої інстанції такі докази своєчасно подано не було, і судом було відмовлено у їх прийнятті, що підтверджується протоколом судового засідання від 07 травня 2025 року (а.с. 111 зворот).

Крім того, колегія суддів враховує, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року у справі №639/1841/24 визнано дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» щодо внесення у грудні 2021 року по особовому рахунку (споживач ОСОБА_1 ) відомостей про обсяг споживання природного газу за грудень 2021 року у кількості 3069,75 куб м, які перевищує фактичне споживання на 2714 куб м, безпідставними.

Виходячи з викладеного, підстав для задоволення вимог первісного позову та апеляційної скарги ТОВ «Харківгаз Збут» колегія суддів не вбачає.

Щодо вимог зустрічного позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (провадження № 14-137цс20) зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом.

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), вирішуючи спір у справі хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу.

Отже, у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за житлово-комунальні послуги споживач має право оскаржити у судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку (постанова Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 753/20733/19).

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_1 просив визнати дії ТОВ «Харківгаз Збут» щодо нарахування заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 в сумі 21 449,04 грн за фальсифікований у грудні 2021 року обсяг спожитого природного газу у кількості 2714 м3 протиправними та зобов`язати ТОВ «Харківгаз Збут» виключити зі своєї електронної бази суму боргу по споживачу ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) з причин відсутності його заборгованості станом на 01 березня 2024 року.

Разом з тим, нарахований у грудні 2021 року обсяг спожитого природного газу у розмірі 3069,75 куб м по особовому рахунку ОСОБА_1 був повністю списаний у січні 2022 року за результатом проведеного ТОВ «Харківгаз Збут» коригування. Зроблене у січні 2022 року нарахування нового обсягу 3947,34 куб м і визначену на його підставі суму заборгованості, як зазначено вище, судом визнано необґрунтованими, тому відмовлено у задоволенні первісного позову товариства про стягнення заборгованості. Проте дії ТОВ «Харківгаз Збут» щодо перерахунку у січні 2022 року ОСОБА_1 у зустрічному позові не оскаржував.

При цьому, прохальна частина апеляційної скарги ОСОБА_1 не містить вимоги щодо зобов`язання ТОВ «Харківгаз Збут» виключити суму заборгованості з особового рахунку, а лише щодо визнання дій відповідача за зустрічним позовом щодо нарахувань у грудні 2021 року протиправними, що саме по собі не призведе до ефективного поновлення його прав.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої - п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суди, при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди мають з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань та їх причинно-наслідковий зв`язок з обставинами, на які позивач вказує як на підставу спричинення йому моральної шкоди, ступінь вини заподіювача, яких саме моральних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ним витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

При розгляді даної справи не було встановлено ознак винної протиправної поведінки відповідача за зустрічним позовом, що спричинила б моральну шкоду позивачу. ОСОБА_1 не підтверджено жодними належними та допустимими доказами завдання йому моральних чи фізичних страждань через дії товариства. Посилання ОСОБА_1 на його перебування у лютому 2022 року на лікуванні судом обґрунтовано відхилені, адже доказів наявності причинного зв`язку між захворюванням позивача та діями відповідача не надано. При цьому, колегія суддів виходить з того, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Отже, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з оцінкою доказів та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційні скарги сторін задоволенню не підлягають, підстав для перерозподілу апеляційним судом судового збору немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина