Справа № 159/3408/25
Провадження № 2-др/159/14/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України Висоцької Христини Олегівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 , теті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_6 ; Моторно (транспортне) страхове бюро України, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в:

09.03.2026 Ковельський міськрайонний суд Волинської області прийняв рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 яким відмовив повністю у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди в розмірі по 400000,00 грн на користь кожного з позивачів.

16.03.2026 до суду надійшла заява представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі- МТСБ України) Висоцької Христини Олегівни, про ухвалення додаткового рішення у якій заявник просить вирішити питання про розподіл понесених третьою особою витрат на правничу допомогу у цій справі.

Ухвалою від 20.03.2026 суд прийняв до розгляду заяву позивача про видачу додаткового рішення розгляд якої вирішив здійснювати без повідомлення учасників справи на підставі ч. 3 ст. 270 ЦПК України.

26.03.2026 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, який вважав підставною заяву МТСБ України про видачу додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши заяву про видачу додаткового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 01.09.2025 суд залучив до участі у справі МТСБ України, як третю особу, яка не заявляє позовних вимог, на стороні відповідача.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі МТСБ України додало:

- витяг з договору №3/4/2023 про надання послуг у сфері права від 21.12.2022 укладеного з адвокатом Висоцькою Х.О. де у п. 5.2 зазначено, що вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є третьою особою складає 1000,00 грн (п. 5.2.1);

- копію додаткової угоди №181 від 05.09.2025 до договору про надання послуг в сфері права №3/4/2023 від 21.12.2022 у п. 1 якого зазначено, що виконавець прийняв завдання на ведення від імені замовника справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення 2000000,00 грн, вартість послуг 1000,00 грн. У п. 2 додаткової угоди зазначено, що оплата послуг виконавця в розмірі, який вказаний в п. 1 цієї угоди, здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами Акту про виконання робіт;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 07.12.2022 адвокатом Висоцькою Х.О.;

Представник МТСБ України, адвокат Висоцька Х.О. подавала письмові пояснення від третьої особи 10.09.2025, подавала клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, брала участь у судових засіданнях.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 містяться правові висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

На переконання суду, надані позивачу послуги були необхідними та пов`язані з розглядом спору.

Отже, суд дійшов висновку, що МТСБ України понесла витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 1000,00 грн.

Водночас у ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Отже, обставиною, яку суд повинен враховувати вирішуючи питання розподілу судових витрат, які понесла третя особа без самостійних вимог, є те, яку позицію у справі займала третя особа щодо предмета спору.

У наданих суду письмових поясненнях від 10.09.2025 представник МТСБ України не зазначала, що заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів.

У судових засіданнях представник МТСБ України не висловлювала прохання відмовити у задоволенні позову.

Рішенням від 09.03.2026 Ковельський міськрайонний суд Волинської області відмовив повністю у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, понесені третьою особою без самостійних вимог судові витрати мають стягуватися з позивачів у справі.

Враховуючи наведене, суд не встановив, що МТСБ України заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачів, що відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України є підставою для покладення на них судових витрат третьої особи без самостійних вимог.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У випадку, якщо третя особа без самостійних вимог не висловлює своєї чіткої зрозумілої позиції щодо предмета позову (підтримує вона позовні вимоги чи заперечує проти їх задоволення), вона несе ризики настання наслідків такої поведінки.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у прийнятті додаткового рішення слід відмовити, оскільки суд не встановив підстав для покладення понесених МТСБ України витрат на правничу допомогу на позивачів у справі, яким у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 12, 137, 141, 263, 264, 265, 270, 280-289 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Висоцької Христини Олегівни про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених третьою особою витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) та може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повне судове рішення складене 30.03.2026.

Суддя Р.Я. Смалюх