Справа № 214/2817/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

30 березня 2026 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гринь Н.Г. дослідивши матеріали справи №214/2817/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів, пені та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2026 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача 9500 грн сплачених коштів, стягнути пеню в розмірі 6270 грн, моральну шкоду в розмірі 55000 грн, зобов`язати відповідача надати акти виконаних робіт або інші документи, що підтверджують виконання ремонту.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 року справу передано у провадження судді Гриню Н.Г.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

На виконання вимог ч. 4 ст.187 ЦПК України, судом зроблений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Відповідачем зазначений ОСОБА_2 .

За результатами отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання за заявою власника з 23.02.2024 року.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач відповідно до змісту позовної заяви посилається на загальне правило, щодо визначення підсудності, відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що існує ряд випадків, коли позивач має право вибору між кількома судами, серед них, позови про захист прав споживачів.

Таким чином, відповідно до п.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177, 175 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач при зверненні до суду з вимогами про стягнення на його користь коштів та моральної шкоди посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим, частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Слід урахувати, що спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, передбачає, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 761/24672/15-ц від 19 червня 2018 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01 січня 2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від такого.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із Законом України "Про державний бюджет України на 2026 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2026 року становить 3328 грн.

Отже, при поданні позову позивач повинен сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, якою є вимога про відшкодування моральної шкоди, в розмірі 1331,20 грн.

Крім того, заявляючи позовну вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачем не повно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення йому моральної шкоди.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей, в чому саме полягає заподіяна моральна шкода.

Виходячи з цих обставин, сума заявленої позивачем моральної шкоди в розмірі 55000 грн в позові не обґрунтовано: якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі. Позивачем не в повній мірі викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання (п. 5 ч. 3 ст.175, ч. 5 ст.177 ЦПК України).

Вказані недоліки у своїй сукупності перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу слід виправити недоліки позовної заяви, зазначені у даній ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,185,260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів, пені та моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 5 (п`ять) днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Гринь