Справа № 570/5043/25
Номер провадження 2/570/348/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання: Ярошик І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

02.10.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій просив стягнути з відповідачки на його користь 114 520,90 грн., з яких 105 603,79 грн це половина суми, сплаченої ним у межах солідарного зобов`язання, 8 917,11 грн. витрати виконавчого провадження та судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вироком у кримінальній справі № 569/15279/19, постановленим 14 грудня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області, було визначено відповідальність обох осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спричинену шкоду. На підставі цього рішення суд видав виконавчий лист, в якому конкретизовано суму підлягаючого стягненню відшкодування: 151 207,58 гривень у вигляді матеріальної шкоди, 50 000,00 гривень у вигляді компенсації моральної шкоди та 10 000,00 гривень як витрати на правничу допомогу. Загальна сума склала 211 207,58 гривень. Рішення набрало законної сили і було передане на примусове виконання у встановленому законом порядку.

Після надходження виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 60043896. Починаючи з липня 2023 року і до травня 2025 року, з грошового забезпечення позивача, який проходив військову службу військовій частині НОМЕР_1 , щомісячно здійснювалися обов`язкові відрахування. Відрахування проводилися відповідно до норм законодавства про виконавче провадження, у межах дозволеного відсотка від доходу, і були спрямовані виключно на погашення присуджених судом сум.

Військова частина НОМЕР_1 регулярно складала звіти щодо таких відрахувань, охоплюють три основні періоди: з липня по грудень 2023 року, з січня по грудень 2024 року та з січня по травень 2025 року. Загальна сума фактично перерахованих коштів становить 228 044,97 гривень (49 772,79 +122 699,31 + 55 572,87). Цей показник підтверджує, що позивач виконав зобов`язання повністю і забезпечив повне погашення боргу перед стягувачем. Варто зазначити, що обсяг сплаченого перевищив визначену рішенням суму через додаткове нарахування виконавчого збору та супутніх витрат, які покладалися на боржника відповідно до закону.

З червня 2025 року головний державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості у межах виконавчого провадження №68043896. Саме ця постанова є офіційним підтвердженням остаточного виконання покладених судом обов`язків позивачем.

Разом з тим, відповідачка свою частку у солідарному зобов`язанні не компенсувала, у зв`язку з цим позивач, який фактично виконав обов`язок за двох боржників, отримано право регресної вимоги. Обсяг цієї вимоги визначається у розмірі половини фактично сплаченої суми, що і є предметом даного позову.

Позивач до подання позовної заяви не отримав від відповідачки жодних коштів в рахунок компенсації його витрат, а тому вимушений захищати свої права шляхом звернення до суду.

Станом на момент подання позову стягувач отримав належні йому суми і жодних претензій до позивача не має. Таким чином, предмет спору стосується виключно внутрішніх взаємовідносин між солідарними боржниками після виконання рішення суду. Саме для відновлення справедливості та забезпечення рівного розподілу фінансового тягаря позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.541-544, ст.1191 ЦК України, просив стягнути з відповідачки на його користь 114 520,90 грн., з яких 105 603,79 грн це половина суми, сплаченої ним у межах солідарного зобов`язання, 8 917,11 грн. витрати виконавчого провадження та судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Відзив від відповідачки на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.10.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

14.10.2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 11:00 год. 19.11.2025 року.

19.11.2025 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідачки до 09:00 год. 14.01.2026 року.

14.01.2026 року розгляд справи відкладено з інших підстав до 14:00 год. 05.02.2026 року.

05.02.2026 року розгляд справи відкладено з інших підстав до 16:00 год. 25.03.2026 року.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися про час та дату судового розгляд завчасно та належним чином.

Від позивача надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи без його участі у зв`язку з проходженням військової служби.

Відповідачка на неодноразові виклики суду, будучи завчасно та належним чином повідомленою, не з`являлася.

18.11.2025 року відповідачка подала заяву про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи. З розписки на звороті арк. справи 54 розписалася, що з матеріалами спчрави ознайомлена. Після цього до суду не з`являлася, жодних заяв та клопотань до суду не направляла, відзиву не направляла.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що відповідачка була повідомленою про час та дату розгляду справи завчасно та належним чином, обізнаною про наявність такої позовної заяви щодо неї, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачки за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження №68043896 знаходився виконавчий лист №569/15279/19 виданий 14.12.2020 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 151 207,58 грн, моральну шкоду завдану злочином у розмірі 50 000,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Зі змісту постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.06.2025 року вбачається про те, що заборгованість боржником сплачено у повному обсязі, 03.06.2025 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається зі звіту про здійснення відрахувань та виплат військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2025 року №11933 щодо ОСОБА_1 на користь ВДВС у м.Рівне ЗМУМЮ за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 з його доходу утримана сума 49 772,79 грн. Згідно Звіту про відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 на користь ВДВС у м.Рівне ЗМУМЮ за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року з його доходу утримано 122 699,31 грн. Згідно Звіту про відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 на користь ВДВС у м.Рівне ЗМУМЮ за період з 01.01.2025 по 31.05.2025 року з його доходу утримано 55 572,87 грн.

Згідно листа Відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №244460 від 30.09.2025 року відділом надано копії платіжних доручень про перерахування стягнутого виконавчого збору та перерахування коштів на рахунок стягувача та надано копії 49 платіжних інструкції. Зі змісту наданих інструкції вбачається, що дійсно боржником ОСОБА_1 сплачувався виконавчий збір у виконавчому провадженні №68043896, підстава №569/15279/19.

За розрахунками позивача, з урахуванням його частки сплати шкоди, з відповідачки на його користь підлягає до сплати відшкодована ним шкода на суму 114 520,90 грн., з яких 105 603,79 грн це половина суми, сплаченої ним у межах солідарного зобов`язання за відповідачку, 8 917,11 грн. витрати виконавчого провадження, які сплачені ним за відповідачку.

Даних про відшкодування позивачу відповідачкою шкоди в порядку регресу суду не надано.

Відповідачка жодних заяв та клопотань не направляла, відзиву не направляла, як і не направляла жодних пояснень з приводу позовної заяви, достовірно знаючи про наявність такої позовної заяви. Даних про сплату завданої шкоди позивачу до суду не надала, як і не надала будь-яких даних на спростування позиції позивача.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

За змістом ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно вимог статті 542 ЦК України, у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд.

Боржник не має права висувати проти вимоги одного із солідарних кредиторів заперечення, що грунтуються на таких відносинах боржника з іншими солідарними кредиторами, в яких цей кредитор не бере участі.

Виконання боржником свого обов`язку одному із солідарних кредиторів у повному обсязі звільняє боржника від виконання решті солідарних кредиторів.

Солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобов`язаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів у рівній частці, якщо інше не встановлено договором між ними.

У статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

У відповідності до вимог ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у відділі державної виконавчої служби у м.Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження №68043896 знаходився виконавчий лист №569/15279/19 виданий 14.12.2020 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 151 207,58 грн, моральну шкоду завдану злочином у розмірі 50 000,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Зі змісту постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м.Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.06.2025 року вбачається про те, що заборгованість боржником ОСОБА_1 сплачено у повному обсязі, 03.06.2025 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вказані обставини підтверджуються Звітами про відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 на користь ВДВС у м.Рівне ЗМУМЮ, а також відповідними платіжними документами, наданими відділом державної виконавчої служби у м.Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адвокатський запит про сплату боржником ОСОБА_1 виконавчих зборів.

Водночас, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження солідарним боржником у виконавчому провадженні №68043896 є також ОСОБА_2 .

За розрахунками позивача, з урахуванням його частки сплати шкоди, з відповідачки на його користь підлягає до сплати відшкодована ним шкода на суму 114 520,90 грн., з яких 105 603,79 грн це половина суми, сплаченої ним у межах солідарного зобов`язання за відповідачку, 8 917,11 грн. витрати виконавчого провадження, які сплачені ним за відповідачку.

Як зазначено позивачем, відповідачка жодних платежів на погашення шкоди не здійснила, всю заборгованість оплатив він. При цьому, жодних платежів відповідачкою на користь позивача не здійснено.

Наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підтверджуються наданими позивачем доказами.

Доказів на спростування доводів позивача, обгрунтування своєї позиції у справі, даних про сплату шкоди на користь позивача як регресної виплати, відповідачкою до суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, сплативши за ОСОБА_2 як іншого солідарного боржника у виконавчому провадженні №68043896 на користь ОСОБА_3 завдану шкоду та виплати виконавчого провадження, набув у відповідності до ст.544 ЦК України право зворотної вимоги (регресу) до боржника ОСОБА_2 .

Оскільки позивач ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб отримав право вимоги до відповідачки ОСОБА_2 з відшкодування у порядку регресу сплаченої ним шкоди в ході виконавчого провадження №68043896, а матеріали справи не містять жодних доказів здійснення відповідачкою такого відшкодування на користь позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відтак підлягають задоволенню та стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 завданої шкоди в розмірі 114 520,90 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подачу позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. на користь позивача, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259. 263-265, 268, 274, 354, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму витрат сплаченого відшкодування в порядку регресу у розмірі 114 520,90 грн, з яких: 105 603,79 грн це половина суми, сплаченої позивачем за відповідачку, як боржника, у межах солідарного зобов`язання, 8 917,11 грн. витрати виконавчого провадження №68043896 сплачені позивачем за відповідачку, як боржника, у процесі виконання рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 11.07.2025 року, орган, що видав 5610, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя Гладишева Х.В.