П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року місто Київ

справа № 759/12068/24 провадження № 22-ц/824/3643/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Громовою Наталією Володимирівною,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Сенька М.Ф.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в сумі 48 870 гривень, в т.ч. ПДВ (20%) 8 145 гривень на відшкодування майнової шкоди, та 6000 грн. на покриття витрат з оцінки шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2024 відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 внаслідок пошкодження (руйнування через корозію) каналізаційної труби, яка йде з кухні до основного стояка каналізації у квартирі № 13 цього ж будинку. Цей факт зафіксовано у акті ЖЕД № 8-9 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» на підставі заяви позивачки від 09.04.2024. На момент обстеження пошкодження внутрішньобудинкових інженерних мереж не виявлено. Власником квартири № 13 є відповідач.

Комісією виявлено наступне: кухня - підвісна стеля з гіпсокартону, на якій спостерігаються руді плями, відшарування основи гіпсокартону загальною площею 1,5 кв.м. та відшарування штукатурки стін загальною площею до 2 кв.м.

Згідно висновку експерта будівельно - технічної експертизи від 15.05.2024 розмір завданої залиттям позивачу матеріальної шкоди становить 48 870 гривень, в т.ч. ПДВ (20%) 8 145 гривень.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2025 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 63 015 грн. та судові витрати в сумі 1 211, 20 грн., а всього стягнуто 64 226, 20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Громова Н.В. 21.10.2025 через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухваленим за неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок ігнорування доказів відповідача, ухваленим за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, що позбавило відповідача права повноцінно захистити свої права та інтереси. З огляду на те, що ОСОБА_2 було подано заяву про виклик свідка, суд мав підстави ухвалити рішення про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Такого рішення ухвалено не було. Більше того, заява про виклик свідка також розглянута не була. Ухвала за результатами її розгляду відсутня.Також в матеріалах справи наявна заява про уточнення позовних вимог від 19.06.2024, яка ОСОБА_2 не направлялася. В матеріалах справи відсутня ухвала суду про прийняття такої заяви до розгляду.

Акт від 09.04.2024 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) не є належним, допустимим та достатнім доказом вини ОСОБА_2 у затопленні квартири, оскільки у ньому не зазначено, що залиття сталось з вини відповідача.

Суд першої інстанції не мотивував своє рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 63 015 грн., також заперечує проти суми зазначеної у висновку експертизи зі стягненням ПДВ.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Титикалом Р.С. викладені заперечення проти її задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.03.2026 в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 01.11.1999, зареєстрованого в реєстрі за номером № 24-1168 ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 55 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

09.04.2024 було складено Акт про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), комісією у складі: провідного інженера виконавця послуг Барабаш А.В. голови комісії, майстра технічної дільниці Пасенко О.В. , майстра ремонтної дільниці Черненка Ю.А. , представників ЖЕД 8-9 організація, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання.

Комісією при обстеженні квартири позивача ОСОБА_1 від 09.04.2024 виявлено: кухня - підвісна стеля з гіпсокартону, на якій спостерігаються руді плями, відшарування основи гіпсокартону загальною площею S-1,5 кв.м. та відшарування штукатурки стін загальною площею до S=2,0 кв.м.

Причиною залиття, як це вказано в акті, стало пошкодження (руйнування через корозію) каналізаційної труби, яка йде з кухні до основного стояка каналізації в квартирі № 3 даного будинку. На момент обстеження пошкодження внутрішньобудинкових інженерних мереж не виявлено.

Відповідачем не заперечується, що він є власником квартири АДРЕСА_5 .

Також установлено, що акт підписаний повноважними особами комісії, з зазначенням посад підписантів, ними зафіксовано факт залиття, вказано причини такого залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а також встановлено, що залиття квартири за адресою: АДРЕСА_3 , відбулося з вини мешканців квартири за адресою: АДРЕСА_6 , і є належним та допустимим доказом.

Крім того, судом установлено, що причиною затоплення є пошкодження (руйнування через корозію) каналізаційної труби, яка йде з кухні до основного стояка каналізації в квартирі відповідача. На момент обстеження пошкодження внутрішньобудинкових інженерних мереж не виявлено. Це підтверджується Актом про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 09.04.2024.

15.05.2024 ФОП ОСОБА_5 із залученням експерта Малого О. В. (свідоцтво № 1494 від 29.04.2011 та № 1871 від 28.04.2017, видане на підставі рішення ЦЕКК при МЮУ) було проведено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку експерта Малого О.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15.05.2024 №1800/05-2024, оглядом на місці, що відбувся з розривом в часі з дати складання вищевказаного акту, було виявлено, що ознаки залиття у вигляді плям розповсюдилися по стелі на площу, більшу за 1,5 кв.м., а також на верхню частину оздоблення стін. За результатами візуально-інструментального обстеження об`єкту дослідження, а саме: квартири АДРЕСА_1 експертом зафіксовано ряд дефектів у шарах оздоблення стін, стель тощо.

Так, виявлено дефекти на стелі площею 13,1 м. кв. та стін площею 14,3 кв.м.

У зв`язку з чим, згідно з Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15.05.2024 №1800/05-2024, розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , згідно наданих на дослідження матеріалів та результатів проведеного дослідження, в діючих цінах на дату проведення дослідження становить: 48 870 гривень, в т.ч. ПДВ (20%): 8 145 гривень.

Витрати позивача на проведення будівельно-технічної експертизи становили 6 000 грн, що підтверджується актом здачі-приймання висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1800/05-2024 від 15.05.2024.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог. Факт завдання матеріальної шкоди та її розмір є відповідним виявленим пошкодженням та підтверджений належними доказами. Належних та допустимих доказів, що вказували б на відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди, останнім не надано.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, зважаючи на наступне.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати, завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Аналіз положень ст. ст.11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Згідно з ч.ч. 4,5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції, встановивши, що факт залиття належної позивачеві квартири, стався внаслідок пошкодження (руйнування через корозію) каналізаційної труби, яка йде з кухні до основного стояка каналізації в квартирі АДРЕСА_5 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку що ОСОБА_1 завдано шкоди внаслідок дій саме відповідача, який зобов`язаний утримувати справним водопостачальне обладнання в належній йому квартирі. При цьому, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що 07.04.2024 сантехнік ЖЕД № 8-9 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» замінив у його квартирі частину каналізаційної труби, що була пошкоджена корозією, дослідивши при цьому квартири сторін та встановивши, що вина відповідача відсутня, оскільки на думку відповідача відповідальність за ці труби покладено на ЖЕД № 8-9. З наведеного вбачається, що відповідачем визнано сам факт корозії труби, внаслідок чого відбулась розгерметизація та витік води, та здійснено її заміну. Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що причиною залиття квартири відповідача стала корозія труби, що знаходиться у квартирі ОСОБА_2 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідальність за пошкоджену корозією труби несе обслуговуюча компанія ЖЕД № 8-9 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15.08.2018 № 219, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем (в цій справі ЖЕД № 8-9 КП ) та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками). Оскільки труба, яка стала причиною залиття внаслідок її пошкодження корозією, підведена до точки приєднання внутрішньобудинкових систем («стояка»), знаходиться у квартирі АДРЕСА_5 власником якої є відповідач ОСОБА_2 , відповідальність за її належний стан покладено саме на власника квартири, а не на обслуговуючу компанію, оскільки обслуговуюча компанію відповідає за справність внутрішньобудинкових систем, яка в цій справі не була причиною залиття квартири позивачки.

Посилання апелянта на позицію сантехніка, яка начебто була озвучена останнім при проведенні ремонтних робіт, про відсутність вини ОСОБА_2 у затопленні квартири позивача, спростовується наведеними вище положеннями Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води. Відповідно доводи апеляційної скарги щодо не вирішення судом першої інстанції клопотання відповідача про допит свідка не впливають на вирішення справи по суті.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2024 відкрито провадження у справі. Також в ухвалі вказано, що за відсутності відповідного клопотання сторін справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, який зареєстрований судом першої інстанції 02.08.2024, в якому клопотання про розгляд справи у судовому засіданні відсутнє. Сама по собі заява про виклик свідка не є клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. Відповідачем не спростовано презумпцію його вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано безспірних доказів того, що шкода була спричинена не з його вини.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру завданої відповідачем шкоди.

Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: актом про залиття від 09.04.2024, висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15.05.2024 №1800/05-2024.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що акт обстеження від 09.04.2024 про залиття не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Акт про залиття - це відповідний документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.

Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

З підстав вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт про залиття № 309 від 31.08.2020 є належним та допустимим доказом по справі, позаяк у вказаному акті зазначені всі обов`язкові відомості, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт в загальному відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, і є належним доказом по справі.

Відповідно доводи апеляційної скарги і в цій частині зводяться до формального трактування Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, однак суди при вирішенні справ повинні уникати надмірного формалізму, а виходити з принципів розумності.

Однак, щодо доводів апеляційної скарги в частині визначення суми стягнення (а саме щодо неправомірного стягнення з відповідача ПДВ (20%) у розмірі 8 145 грн.) колегія суддів вважає такі твердження обґрунтованими з урахуванням наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як установлено судом, 15.05.2024 ФОП ОСОБА_5 із залученням експерта Малого О. В. (що діяв на підставі свідоцтва № 1494 від 29.04.2011 та № 1871 від 28.04.2017, виданих на підставі рішення ЦЕКК при МЮУ) було проведено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до Висновку експерта Малого О. В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15.05.2024 №1800/05-2024, оглядом на місці, що відбувся з розривом в часі з дати складання вищевказаного акту, було виявлено, що ознаки залиття у вигляді плям розповсюдилися по стелі на площу, більшу за 1,5 кв.м., а також на верхню частину оздоблення стін. За результатами візуально-інструментального обстеження об`єкту дослідження, а саме: квартири АДРЕСА_1 експертом зафіксовано ряд дефектів у шарах оздоблення стін, стель. Виявлено дефекти на стелі площею 13,1 м. кв. та стін площею 14,3 кв.м. Розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , згідно наданих на дослідження матеріалів та результатів проведеного дослідження, в діючих цінах на дату проведення дослідження становить: 48 870 гривень, в т.ч. ПДВ (20%): 8 145 гривень.

Витрати позивача на проведення будівельно-технічної експертизи становили 6 000 грн., що підтверджується актом здачі-приймання висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1800/05-2024 від 15.05.2024.

Порушення порядку проведення будівельна-технічна експертиза не встановлено, висновок належними та допустимими доказами не спростований, відповідно визначена у ній вартість завданих матеріальних збитків приймається судом за реальну.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази здійснення ремонту позивачем, не встановлено, що позивач є платником ПДВ, а тому за відсутності доказів, що позивачем фактично було здійснено ремонт кухні та надавач послуг з ремонту є платником ПДВ, відсутні підстави стягувати відшкодування майнової шкоди з урахуванням ПДВ.

Таким чином відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 . ПДВ в сумі 8145 грн. З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода у загальному розмірі 54870 грн. (48 870 грн. + 6000 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню на 87,07 відсотків, сума судового збору за подання позовної заяви, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає зменшенню до 1054,59 грн. Відповідно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 234,91 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Громовою Наталією Володимирівною, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року змінити, зменшити суму майнової шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 63 015 гривень до 54870 гривень, та судовий збір з 1211,20 гривень до 1054,59 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 234,91 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус