Справа № 137/1316/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"17" березня 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

представника позивача - адвоката Петришиної І.А.,

представника Літинської селищної ради Джигун О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи орган опіки та піклування в особі Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 20.11.2002 між її сином ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб, у якому народилися діти: Альона 2005 року народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.11.2024 рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, після чого онука ОСОБА_4 фактично проживає з позивачкою. При цьому постановою державного виконавця від 22.01.2025 відкрито виконавче провадження №7685021 про стягнення аліментів з відповідачки, однак остання допомоги не надає та не бере участі у вихованні дитини.

Батько дитини з 18.09.2024 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим дитина перебуває під повним утриманням та наглядом позивачки. У свою чергу відповідачка тривалий час свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям і розвитком дитини та самоусунулась від її виховання, у зв`язку з чим позивачка просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. При зверненні до суду із позовом зазначила клопотання, яким просила розгляд справи проводити у її відсутність (а.с. 4 зв.).

Представниця позивачки - адвокат Петришина І.А. у судовому засіданні пояснила, що позивачка (довірителька) у засідання не з`явилася у зв`язку зі станом здоров`я, оскільки має низку захворювань, перебуває у післяопераційному стані, страждає на порушення роботи серця та захворювання суглобів і не може самостійно пересуватись, що підтверджується наданими доказами. Зазначила, що позивачка проживає разом із онукою ОСОБА_4 , тоді як старша дитина проживає у селищі Літин. Зауважила, що метою звернення до суду є позбавлення відповідачки батьківських прав у зв`язку з повним ігноруванням нею батьківських обов`язків. Водночас вказала, що відповідачка не підтримує зв`язку з дітьми, фактично самоусунулась від їх виховання та повідомляла про небажання спілкуватися з ними. Також зазначила, що питання умов проживання дітей досліджувалося у межах іншої цивільної справи, за результатами чого органом опіки та піклування надано відповідний висновок, при цьому безпосередньо позивачка із заявою про надання такого висновку не зверталась. Представниця позивачки додатково зазначила, що ухвалення судового рішення може покращити умови проживання дитини та, зі слів позивачки, також потенційно надасть батькові можливість ( ОСОБА_3 ) скористатися правом на звільнення з військової служби у разі погіршення стану здоров`я, при цьому чи буде він користуватися таким правом - залежить виключно від нього. У судових дебатах представниця позивачки підтримала позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав, посилаючись на надані пояснення та досліджені судом докази, зокрема показання свідків, та просила суд надати належну оцінку обставинам справи і задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з`явилась, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась заздалегідь на належним чином (а.с. 112-113, 150-151), а також відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.143 ).

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 якою останній підтверджує, що відповідачка ОСОБА_6 не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям, навчанням та побутом дитини, проживає окремо зі своєю сім`єю та не бере участі у вихованні. Він підтримує позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав матері відносно доньки ОСОБА_4 та просить розгляд справи здійснити за його відсутності(а.с. 108).

Представниця третьої особи - Літинської селищної ради Джигун О.Л. у судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що орган діє в інтересах дитини, а не батьків. Підтвердила, що відповідачка протягом тривалого часу з дітьми не проживає, під час обстеження умов проживання зауважень чи претензій не встановлено, зокрема щодо стану здоров`я та умов, у яких проживає бабуся з онукою, у зв`язку з чим орган опіки не заперечує проти задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника Літинської селищної ради, заслухавши у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Так, свідок ОСОБА_1 (старша сестра ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у судовому засіданні пояснила, що її батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - не проживають разом понад чотири роки та розлучені, батько на даний час проходить військову службу (орієнтовно з серпня 2024 року), а мати проживає окремо в с. Вербівка та не бере участі у вихованні молодшої доньки ОСОБА_4 . Зазначила, що ОСОБА_4 постійно проживає з бабусею, яка фактично замінила їй матір та здійснює догляд за нею, оскільки дитина потребує постійної опіки, при цьому сама бабуся є похилого віку і також потребує допомоги. Вказала, що мати тривалий час не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям, не телефонує навіть у святкові дні, а під час останньої зустрічі (приблизно п`ять днів тому) не привіталася та пройшла повз. Свідок зазначила, що сестра проживає з бабусею за адресою АДРЕСА_1 навчається у школі в сусідньому населеному пункті, а сама вона проживає у с-щі Літин близько двох років та регулярно відвідує сестру. Також вказала, що відсутність матері негативно впливає на ОСОБА_4 , хоча остання фактично звикла проживати з бабусею, яка забезпечує її повсякденні потреби.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що є родичкою сторін: ОСОБА_3 є її братом, позивачка - її матір`ю, а відповідачка - колишньою невісткою. Зазначила, що позивачка є особою похилого віку, перенесла операцію та попри стан здоров`я, фактично здійснює догляд за малолітньою ОСОБА_4 , тоді як відповідачка тривалий час (понад п`ять років) не навідується до дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я та не бере участі у вихованні, зокрема під час хвороб дитини за нею доглядала виключно бабуся. Вказала, що дитина фактично проживає з бабусею, при цьому з огляду на стан здоров`я останньої інколи вже дитина допомагає їй у побуті. Також повідомила, що відповідачка не підтримує жодного зв`язку з донькою, не телефонує, не вітає зі святами, не проявляє інтересу до її життя, а свідок особисто не бачила відповідачку понад п`ять років. Разом із тим зазначила, що раніше між батьками були конфлікти, однак незалежно від цього відповідачка повністю самоусунулась від виконання материнських обов`язків, не вживає заходів щодо спілкування з дитиною та не бере участі у її вихованні.

Неповнолітня ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що проживає з бабусею близько чотирьох років, при цьому ще до розірвання шлюбу батьків фактично проживала разом із батьком та бабусею, а після призову батька на військову службу залишилася з бабусею, яка на даний час хворіє та потребує догляду. Зазначила, що з матір`ю не спілкується, остання участі у її вихованні не бере, матеріальної допомоги не надає, до школи не приходила, не вітає з днем народження та святами, а також висловлювала небажання підтримувати з нею будь-які стосунки (зокрема близько двох років тому мати у стані сп`яніння повідомила, що не хоче спілкуватися). Вказала, що з моменту, як мати залишила сім`ю (близько чотирьох років тому), вони фактично не підтримують зв`язок, і, на її думку, у майбутньому ситуація не зміниться, оскільки мати не проявляє такого бажання. Також підтвердила, що знає про розгляд справи щодо позбавлення матері батьківських прав та вважає, що остання повністю самоусунулась від виконання своїх обов`язків щодо неї.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_10 тривалий час не проживають разом та розійшлися вже давно. Зазначила, що після призову батька на військову службу ОСОБА_4 проживає разом із бабусею, тоді як мати проживає окремо в тому ж населеному пункті (с. Вербівка) та участі у вихованні дитини не бере. Повідомила, що зі слів старшої доньки ОСОБА_10 їй відомо про відсутність спілкування з матір`ю, яка не вітає дітей зі святами та не підтримує з ними зв`язок, при цьому сама свідок інколи спілкується з ОСОБА_4 та відвідує її, зокрема була у неї приблизно два тижні тому, підтвердивши, що дитина проживає з бабусею, навчається та перебуває у належних умовах. Також зазначила, що відповідачка проживає окремо з іншим чоловіком, з яким перебуває у шлюбі, має ще одну малолітню дитину, при цьому свідок особисто не бачила її тривалий час і зазначила, що у соціальних мережах відсутні спільні фото матері з дітьми. Разом із тим вказала, що випадків насильства з боку відповідачки щодо дітей вона не спостерігала та свідком конфліктів не була.

Відповідно до свідоцтва про народження зазначається, що матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено ОСОБА_1 (позивачку у справі)(а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження (а.с. 9) батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Згідно довідки за № 2801 від 21.04.2025 (а.с. 10) ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_1 з 18 вересня 2024 року.

Акт обстеження від 29.08.2024 (а.с. 12) підтверджує, що ОСОБА_3 перебуває на військовій службі, а діти ОСОБА_4 (2010 р.н.) та ОСОБА_10 (2005 р.н.) проживають з бабусею ОСОБА_1 , а мати - ОСОБА_6 , проживає окремо, участі у вихованні дітей не бере, сім`я є малозабезпеченою, діти навчаються в школі та університеті, перебувають на утриманні бабусі.

Довідкою Літинської селищної ради підтверджується, що діти ОСОБА_3 - ОСОБА_10 (2005 р.н.) та ОСОБА_4 (2010 р.н.) - зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , але фактично проживають з бабусею ОСОБА_1 (1949 р.н.) у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 13).

Характеристикою ОСОБА_5 , учениці 8 класу гімназії с. Бруслинів (а.с. 15) зазначається, що вона має добре розвинене логічне мислення, активно опановує всі шкільні предмети та досягає достатнього рівня навчальних результатів. ОСОБА_4 відповідально виконує громадські доручення, поводить себе скромно, стримано та ввічливо у спілкуванні з однолітками та дорослими, характеризується дисциплінованістю та охайністю, має друзів серед однокласників, шанує вчителів. Батько приділяє дитині увагу та цікавиться її навчанням, тоді як мати участі у вихованні та навчанні не бере.

Характеристикою ОСОБА_5 , учениці 8 класу гімназії с. Бруслинів (а.с. 16) зазначається, що вона старанна, дисциплінована, працелюбна та уважна, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні і добре його засвоює. Має позитивні взаємини з учителями, проявляє лідерські якості, відповідально виконує завдання та ставиться до навчання з інтересом. Психологічно стійка, легко долає труднощі, вміє конструктивно спілкуватися з однокласниками та вчителями, її успіхи в навчанні стабільні, постійно вдосконалюється.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 11.11.2024 (а.с. 17-18) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрований 20.11.2002 у Вербівській сільській раді Літинського району Вінницької області.

Постановою державного виконавця (а.с. 19) 22.01.2025 відкрито виконавче провадження № 76856021 за судовим наказом №?137/1473/24 від 10.12.2024, виданим Літинським районним судом Вінницької області, за яким ОСОБА_6 зобов`язана сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4 доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 07.10.2024.

В межах іншої судової справи №?137/472/25 (а.с. 124) орган опіки та піклування Літинської селищної ради 29.05.2025 року надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_6 відносно її доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), встановивши, що мати не проживає з дитиною, не підтримує контактів, не бере участі у її вихованні та навчанні, а батько дитини активно опікується донькою до мобілізації в ЗСУ, а фактичне виховання здійснює бабуся. Враховуючи відсутність участі матері у житті дитини, її фінансову та виховну неспроможність, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_6 батьківських прав у межах цієї справи.

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_3 , він у період з 01.01.2025 по 30.12.2025 року не отримував аліменти від ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), хоча відповідно до судового наказу №?137/1473/24 від 10.12.2024 Літинського районного суду Вінницької області вона мала сплачувати 1/4 заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину щомісячно. Станом на 30.12.2025 року заборгованість ОСОБА_6 складає 53?640 грн, дані про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників (а.с. 103, 103 зв.).

Виписка з медичної карти (а.с. 104) підтверджує, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має хронічні серцево-судинні захворювання (стенокардія II ФК, атеросклеротичний міокардіосклероз, коронаросклероз, СН ПА), супутні хронічні патології (гіпертонічна хвороба II ст., остеохондроз поперекового відділу, двобічний гонартроз, дисциркуляторна енцефалопатія, післяопераційний гіпотиреоз, цукровий діабет II тип), потребує постійного амбулаторного лікування та нагляду сімейного лікаря. Скарги включають загальну слабкість, задишку, біль у серці, суглобах та хребті.

Згідно п.п.2-6 ч.1 ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що:

-ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Натомість стороною позивача не доведено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб, тощо.

Також позивачем не доведено, що наявні інші підстави передбачені п.п.2-6 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Хоча у матеріалах справи наявний висновок Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 29.05.2025 (а.с. 124) про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_5 , втім відповідно до положення ч.ч.5,6 ст. 19 СК України, наявність висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ще не є запорукою позитивного рішення суду. Такий документ має лише рекомендаційний характер і врахування його судом не є обов`язковим. Окрім того цей документ стосується іншої справи.

Також у своїй постанові від 07.05.2024 у справі № 137/1411/24 Вінницький апеляційний суд наголошував на необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини з огляду на необхідність забезпечення її права на спілкування та збереження зв`язків з обома батьками.

17.03.2026 Верховний суд у своїй постанові у справі № 646/2882/24 прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки стороною позивача не доведено, та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, а відтак суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-166 СК України, Постановою КМУ "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" № 866 від 24.09.2008; п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007; беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларацію прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959; ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд,

У Х В А Л И В :

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.