Справа № 766/6819/23
УХВАЛА

11.03.2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.,

при секретарі Передерей І.О.,

представника позивача в режимі відеоконференції ОСОБА_1 ,

позивача в режимі відеоконференції ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСББ «САТУРН-5» Тихоши С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні клопотання позивача ОСОБА_2 про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСББ «САТУРН-5» в особі голови Тихоші Олени Володимирівни, ОСОБА_3 про зобов`язання виконати роботи по демонтажу, зобов`язання виключення з договору ненаданої послуги та проведення перерахунку заборгованості, стягнення моральної шкоди, примушення надати відповідь, зобов`язання надати розрахунок витрат, за підсудністю, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

До суду позивач ОСОБА_2 надіслав заяву та в судовому засіданні звернувся з клопотанням про передачу справи за підсудністю до іншого суду, в обґрунтування зазначивши, що він вже півтора року проживає в м. Нова Одеса, Миколаївської області Миколаївського району як внутрішньо переміщена особа, тому справа за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України підлягає передачі за територіальною підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області.

Представник позивача адвокат Токаленко В.М. в судовому засіданні клопотання позивача підтримала.

Представник відповідача адвокат Тихоша С.М. заперечував проти клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, посилаючись на відсутність підстав, зазначив, що позов подано з дотриманням правил підсудності.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, жодних заяв з повідомленням причин неявки або з проханням відкласти розгляд справи до суду не надавала.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Згідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, ст. 27 ЦПК України, альтернативна підсудність за вибором позивача ст. 28 ЦПК України, та виключна підсудність ст. 30 ЦПК.

Виходячи з загальних правил підсудності, визначених частиною 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (ч. 9 ст. 28 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, місце перебування відповідачів розташовано в м. Херсоні, яке територіально підсудне Херсонському міському суду Херсонської області. При цьому позивач в клопотанні посилався, що відповідно довідки від 29.07.2024 року за № 4823- про взяття на облік як внутрішньо-переміщена особа, він змінив місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з цих підстав вважає за можливе справу направити за підсудністю за фактичним його місцем проживання.

Територіальна підсудність справи обумовлюється зареєстрованим місцем проживання фізичної особи, яке в свою чергу визначається відповідно до положень статті 29 Цивільного кодексу України, за якою місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови КМУ від 7.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/ перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання чи перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня.

Слід константувати, що позови подаються за місцем знаходження відповідача, а не позивача, за загальними правилами підсудності.

Одночасно необхідно відмітити, що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду тільки в тому випадку, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на те, що позивач ОСОБА_2 пред`явив позов до відповідачів ОСББ «САТУРН-5» в особі голови Тихоші О.А., ОСОБА_3 про зобов`язання виконати роботи по демонтажу, зобов`язання виключення з договору ненаданої послуги та проведення перерахунку заборгованості, стягнення моральної шкоди, примушення надати відповідь, зобов`язання надати розрахунок витрат, враховуючи, місцезнаходження ,яких є в м. Херсоні, справа прийнята судом до провадження з дотриманням правил підсудності, відноситься до виключної підсудності, та територіально підсудна Херсонському міському суду Херсонської області, відсутність інших обставин, за яких справа за діючими правилами підсудності підлягає передачі до іншого суду, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСББ «САТУРН-5» в особі голови Тихоші Олени Володимирівни, ОСОБА_3 про зобов`язання виконати роботи по демонтажу, зобов`язання виключення з договору ненаданої послуги та проведення перерахунку заборгованості, стягнення моральної шкоди, примушення надати відповідь, зобов`язання надати розрахунок витрат, за підсудністю - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяВ. Е. Дорошинська