Справа №534/2317/25
Провадження №2/534/1416/25
ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Віднійчук І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ «Акцент Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №601 від 09.02.2022 в розмірі 100000 грн та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Заявлені вимоги мотивує тим, що між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 09.02.2022 було укладено кредитний договір № 601, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді 100000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.05.2025 року складає 72502,76 грн., з яких: 29168,64 грн. заборгованість за кредитом; 9,16 грн. заборгованість процентами; 43324,96 грн. заборгованість за комісією .

Ухвалою суду за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої просить взадоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором №601 від 09.02.2022 за комісією в розмірі 43324,96 грн, за процентами в розмірі 9,16 грн та за тілом кредиту відмовити. Посилаючись на те, що п. 5 спірного кредитного договору та Графіку платежів за цим договором щодо обов`язку відповідача щомісячно здійснювати на користь позивача оплату за послуги з обслуговування кредитної заборгованості суперечать чинному законодавству та є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», то нарахована позивачем заборгованість за комісією в розмірі 43324,96 грн є необґрунтованою та стягненню з відповідача не підлягає.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.

Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне.

09.02.2022 було укладено кредитний договір № 601, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді 100000 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 601 від 09.02.2022, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» .

У вказаній заяві ОСОБА_1 прохає відкрити на його ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривнях. Прохає в становити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою кредитний ліміт у сумі 100000 грн. Строк дії кредитного ліміту 24 місяці з дати надання Кредитного ліміту.

Стандартна процентна ставка вкладає 0,010%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (в т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 153290,30 грн.

Сторонами погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту з тими самими основними умовами, де, серед іншого у розділі 4 вказано, що процентна ставка, відсоток річних становить 47,88% (а.с.8).

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 07.05.2025 складає 72502,76 грн, з яких: 29168,64 грн. заборгованість за кредитом; 9,16 грн. заборгованість процентами; 43324, 96 грн заборгованість за комісією.

09.02.2022 ОСОБА_1 підписав заяву №601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»:pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).

Права та обов`язки клієнта і банку, їх відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджуються клієнтом при підписанні цієї заяви. Клієнт, підписанням заяви підтверджує, що йому зрозумілий порядок внесення змін до ДКБО (в т.ч. умови пункту 2.3 Розділу І ДКБО та інші), він погоджується із ним. Зміни вносяться у встановлені ДКБО строки шляхом направлення Банком Клієнту повідомлення на сайті Банку, і при цьому датою направлення повідомлення є дата розміщення на сайті Банку, а клієнт погоджується самостійно відстежувати повідомлення на сайті банку, в тому числі й щодо змін ДКБО.

Розірвання договору за ініціативою клієнта можливе при відсутності заборгованості за договором. Розірвання договору за ініціативою клієнта не звільняє клієнта від обов`язку погасити в повному обсязі заборгованість в разі її наявності. Клієнт має право у будь який час достроково повністю повернути кредит. Клієнт має право відмовитися від надання/одержання кредиту в порядку та на умовах, визначених законодавством.

Наслідки невиконання (несвоєчасного) виконання зобов`язань: Банк має право застосувати штраф, а клієнт на вимогу банку зобов`язаний сплатити банку штраф, відповідно до умов ДКБО, і це положення має поновлювальний характер (може застосовуватися протягом всього строку користування кредитом). Банк за умови, що сума заборгованості Клієнта дорівнює або перевищує суму 100 грн, має право застосувати наступні штрафи: за період з 3 по 4 календарний день (включно) від дати прострочення, передбаченої графіком платежів, у розмірі 100 грн; за період з 5 календарного дня від дати прострочення платежів і до кінця місяця, в якому виникла прострочена заборгованість, а також за кожен наступний місяць прострочення встановленого терміну, у розмірі 10% від простроченої суми.

Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердив, що ця заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між нею і банком, припиняються на підставі ст.604 ЦК України; ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна; всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; отримала від банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; до підписання заяви отримала в письмовій формі інформацію згідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті банку. В дату підписання цієї заяви їй надано ДКБО (як публічну частину договору) шляхом розміщення на сайті банку, зокрема у розділі «Підтримка» за посиланням «Завантажте документи». Підтверджує спосіб отримання від Банку примірника Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування №601 від 09.02.2022.

Тобто, між сторонами було укладено кредитний договір №601 від 09.02.2022 та відповідачу згідно платіжної інструкції №TR.55829627.58111.8810 від 09.02.2022 було видано кредитні кошти в сумі 100 000 грн (призначення платежу: надання кредитних коштів по договору №601 від 09.02.2022).

Позивач надсилав на адресу відповідача письмову вимогу про повернення заборгованості .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Договором, на якому базуються правовідносини сторін, є заява відповідача ОСОБА_1 від 09.02.2022 про отримання кредитних коштів. У цій заяві, підписаній сторонами, наявні умови договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, та інші умови.

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи підписані паспорти споживчого кредиту, які також містять інформацію про умови кредитування із зазначенням розміру кредиту, відсотків за користування кредитним коштами, розмір комісії, які є аналогічними у заяві на приєднання.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_1 підписавши 09.02.2022 заяву №601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, була обізнана про розмір відсотків, процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості та розмір штрафу за порушення зобов`язання, отже їй були відомі істотні умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що суд встановив факт укладення кредитних договорів, отримання відповідачем коштів за цими договорами та факт неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, а також доведено, що відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про умови кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення.

Так, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 29177,80 грн, з яких 29168,64 грн - заборгованість за кредитом, 9, 16 грн - заборгованість за процентами.

Щодо стягнення заборгованості комісії за обслуговування кредитної заборгованості за надання кредиту за договором 601 від 09.02.2022 в сумі 43324,96 грн, суд зазначає наступне.

16.10.2011 набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22.09.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною 4 ст.42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч.3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу ст. 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення п.5 Договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 комісії за кредитним договором №601 від 09.02.2022 в сумі 43324,96 грн необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільний позов Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором від 09.02.2022 у розмірі 29177,80 грн та судові витрати в сумі 974,86 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування позивача: Акціонерне товариство «Акцент Банк», , адреса: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, 11;
Повне ім`я відповідача:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Куц