ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2026 року м. Кропивницький

справа № 398/3924/19

провадження № 22-ц/4809/503/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши без повідомлення учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Голосеніна Т. В.) від 11.11.2025,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст вимог

04.11.2029 ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільної дитини сина ОСОБА_3 .

2.Короткий зміст судового наказу

23.01.2020 суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нерода Л. М. видала судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2019 і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суд стягнув з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 192,10 грн в дохід державного бюджету.

3.Короткий зміст заяви боржника

03.10.2025 ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовано тим, що боржник є батьком ОСОБА_3 . У 2019 році, після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , він надавав добровільно матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 повідомила йому, що не буде звертатися до суду з заявою про стягнення аліментів.

04.09.2025 йому надійшов лист з Олександрійського відділу ДВС з якого він дізнався про відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення з нього, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 . Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2025 йому вручений розрахунок заборгованості з 1-го кварталу 2020 року.

Про існування судового наказу про стягнення аліментів боржник дізнався після того, як отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, а 23.09.2025 його представник отримав копію судового наказу в канцелярії суду.

Він вважає, що судовий наказ підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки судом не врахував, що ОСОБА_2 має на утриманні дитину від іншого шлюбу з ОСОБА_5 сина ОСОБА_6 , на утримання якого він сплачує аліменти добровільно.

Боржник просив суд поновити йому строк на подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, визнавши причини пропуску строку поважними, а також скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ від 12.02.2020 у справі № 398/3924/19.

4.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.11.2025 узадоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами та скасуванні судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що судовий наказ набрав законної сили 23.01.2020, а боржник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про його перегляд за нововиявленими обставинами 03.10.2025, тобто після спливу встановленого ст. 424 ЦПК України трирічного строк з дня набрання судовим наказом законної сили. Клопотання заявника про поновлення строку задоволенню не підлягає так, як цей строк пресічним і не може бути поновлений, а тому, на думку суду, у задоволенні заяви про поновлення строку та заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити.

5.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

10.12.2025 боржник ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.11.2025 у справі № 398/3924/19, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу про стягнення аліментів від 23.01.2020 у справі № 398/3924/19.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а саме не врахував тривале зупинення та автоматичне продовження процесуальних строків у період дії карантину.

Так Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено п. 3 за змістом якого строки, зокрема визначені ст. 424 цього Кодексу щодо подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, продовжуються на строк дії такого карантину.

Надалі п. 3 Перехідних положень ЦПК України було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 з 12.03.2020 встановлено на території України карантин, який неодноразово продовжувався, а згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 строк карантину закінчився 30.06.2023.

Отже, обчислення процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами треба здійснювати з урахуванням їх продовження на строк дії такого карантину.

Оскаржувана незаконна ухвала суду фактично перешкоджає доступу боржника до правосуддя.

6.Про відзив на апеляційну скаргу

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.11.2025 у справі № 398/3924/19. Крім того, суд постановив надіслати ОСОБА_1 копію цієї ухали з додатками, а також роз`яснив їй, що згідно зі ст. 360 ЦПК України вона маж право подати до суду відзив на апеляційну скаргу продовж десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали суду від 28.02.2026 надіслано ОСОБА_1 поштою за вказану нею адресу, але оператор поштового зв`язку повернув судову кореспонденцію до суду з відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, від стягувача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Проте, за таких обставин та відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

7.Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, в пункті 10 частини першої статті 353 цього Кодексу (ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк - суд), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

8.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

9.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

04.11.219 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку. До заяви про видачу судового наказу надано копію паспорта заявника ОСОБА_1 , копія свідоцтва про народження дитини, довідка з місця проживання.

23.01.2020 Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області видав судовий наказ у справі № 398/3924/19, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку, починаючи стягнення з 04.11.2019 року і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 192,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦПК України судовий наказ набрав законної сили 23.01.2020.

03.10.2025 ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами в якій просив, зокрема, поновити йому строк на подання цієї заяви.

10.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

10.1.Норми права та їх джерела

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому гл. 3 розд. V цього Кодексу (ч. 8 ст. 170 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, передбачені цією частиною, не можуть бути поновлені, крім строку, передбаченого для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного (ч. 3 ст. 424 ЦПК України).

Відповідно до положень абз. 1 п. 3 Розділу ХІІ ЦК України, у редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24:00 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено.

10.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У цій справі суд першої інстанції відмовив заявнику (боржнику за судовим наказом) у поновленні строків на звернення із заявою про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що заявник пропустив присічний строк, встановлений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, стверджуючи що суд неправильно застосував норми процесуального права, а саме не застосував положення п. 3 Розділу ХІІ ЦК України.

Процесуальні строки - строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, й вони встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилався на наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно вказав, що для перегляду судового рішення з підстав, передбачених 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України, процесуальним законом, а саме п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, встановлено трирічний строк, який обраховується з дня набрання таким рішенням законної сили.

За змістом абз. 4 ч. 2 ст. 424 ЦПК України цей строк є присічним, тобто він за будь-яких обставин не підлягає поновленню, незалежно від поважності причин його пропуску, які суд взагалі не має оцінювати.

Суд правильно вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦПК України судовий наказ у справі № 398/3924/19 набрав законної сили 23.01.2020, а тому за правилом ст. 123 ЦПК України перебіг встановленого п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України розпочався з наступного дня 24.01.2020.

Проте, відповідно до Закону України № 540-IX від 30.03.2020 розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнити пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Надалі Законом України № 731-ІХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» вказаний п. 3 розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у новій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Крім того, п. 2 Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 передбачено: «Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом».

Закон України № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020. Таким чином, з вказаної дати суд може поновити будь-який строк для вчинення процесуальних дій, якщо він пропущений з поважних причин, які зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

З 24.01.2020, коли для ОСОБА_2 розпочався перебіг встановленого п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України строку, по 12.03.2020 минуло 1 місяць та 17 днів.

На період 12.03.2020 05.08.2020, тобто 4 місяці та 25 днів, перебіг строку було продовжено на підставі п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020.

Отже, починаючи з 24.01.2020 перебіг встановленого п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України присічного строку, з урахуванням його продовження на підставі Закону України № 540-IX, продовж якого ОСОБА_2 мав право звернутися до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленим обставинами, закінчувався 17.06.2023 субота вихідний день, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України, останній день строку 19.06.2023.

Проте із відповідною заявою ОСОБА_2 звернувся до суду лише 03.10.2025, тобто з пропуском строку.

При цьому, клопочачи про поновлення пропущеного строку, він, крім того, що про існування судового наказу дізнався лише з постанови про відкриття виконавчого провадження, яку отримав 04.09.2025, інших причин не зазначив, а також не обґрунтував їх обумовленість обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував норми ч. 2 ст. 424 ЦПК України, відмовивши у поновлені пропущеного заявником строку, оскільки той законних підстав для його поновлення не навів.

Саме собою посилання заявника в апеляційній скарзі на карантин, введений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також відповідні закони, якими доповнено ЦК України та ЦПК України, без обґрунтування негативного впливу карантинних заходів, які об`єктивно перешкоджали саме йому в строк звернутися до суду з відповідною заявою, не може вважатися поважною причиною пропуску цього строку та підставою для його поновлення.

Щодо твердження апелянта про те, що оскаржувана ухвала місцевого суду супереч закону фактично перешкоджає його доступу до правосуддя, то колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Інститут строків у цивільному судочинстві дисциплінує учасників процесу та покликаний забезпечити юридичну визначеність, яка гарантується п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому задоволення судом заяви про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушуватиме цей принцип.

Обгрунтована відмова поновити пропущений без поважних причин строк на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не може вввжатися неправомірним обмеженням у доступі до правосуддя, адже переслідує легітимну мету - правову визначеність учасників процесуальних та матеріальних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 цієї статті Кодексу); документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 цієї статті Кодексу).

Оскільки положення Глави 3 Розділу V ЦПК України не містять спеціальної норми, яка б встановлювала наслідок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами після закінчення строків, встановлених ст. 424ЦПК України, та відхилення судом клопотання про поновлення строку, то застосуванню підлягає норма ч. 2 ст. 126 цього Кодексу залишення заяви без розгляду.

На переконання колегії суддів апеляційного суду передбачені частинами 3 та 4 ст. 429 ЦПК України повноваження суду першої інстанції щодо розгляду заяви стосуються саме суті заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (її вирішення по суті) і не застосовуються в ситуації пропуску строку на подання такої заяви.

Натомість суд першої інстанції помилково вважав, що наслідком пропуску процесуального строку в такому випадку є відмова у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

11.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскарженої ухвали. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, які мають значення для вирішення клопотання про поновлення пропущеного заявником строку звернення до суду.

Проте суд неправильно застосував наслідки вчинення процесуальної дії поза встановленим законом строком, тобто помилився у застосуванні норм процесуального права.

З огляду на таке та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність змінити резолютивну частину ухвали, що оскаржується, а в іншій частині - залишити без змін.

Крім того, зважаючи на такий результат апеляційного перегляду справи, витрати заявника зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 484,48 грн (а. с. 60) покладаються на нього без компенсації.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 374, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, задовольнити частково.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.11.2025 змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на подання до суду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 23.01.2020 у справі № 398/3924/19 відмовити.

Заява ОСОБА_2 про поновлення строку на подання до суду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 23.01.2020 у справі № 398/3924/19 залишити без розгляду.

В іншій частині ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник