Справа № 462/9889/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання Булавки Х.Н.,

справа №462/9889/25

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»- Капранової Наталії Ярославівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

представник позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - Капронова Наталія Ярославівна звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за період з 01.12.2021 р. по 31.10.2025 р. за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) -10918,22 грн., та за послуги з постачання гарячої води 8052,03 грн.. Загальну заборгованість за послуги -18970,25 грн. Також пеню в сумі 268,15 грн., 3% річних в сумі 126.03 грн., та інфляційні втрати в сумі 249.84 грн. та стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 01.07.2014 року по 31.12.2023 року Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго» надавались відповідачам послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Для здійснення оплати за надані послуги, відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення на оплату таких послуг. З 01.12.2021 року між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та споживачами вважаються укладеними індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами та укладаються відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води споживачу, та є опублікованими на офіційному сайті ЛКП «Залізничнетеплоенерго». З 01.01.2024 року на споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» поширюються умови Типового індивідуального договору ЛМПК «Львівтеплоенерго» про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 року та Типового індивідуального договору ЛМПК «Львівтеплоенерго» про надання послуги з постачання гарячої води від 01.12.2021 року. Таким чином, між відповідачами та позивачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з сфері теплопостачання, а саме виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувались для задоволення своїх потреб, не відмовлялись від них, усвідомлюючи, що за такі послуги необхідно платити, однак оплату належним чином не здійснювали, чим порушили вимоги ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830, п. 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року № 1182, п. п. 32, 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та п. п. 32, 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води.

Зазначає, що відповідно до ухвали Львівської міської ради від 06.07.2023 року № 3409 «Про припинення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ухвали Львівської міської ради від 14.12.2023 року № 3409 «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», яке припиняється шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з 01.01.2024 року є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». У зв`язку із несвоєчасним проведенням розрахунків, за період з 01.12.2021 року по 31.10.2025 року утворилась заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії в розмірі 10918,22 грн. та за послуги з постачання гарячої у розмірі 8052,03 грн., загальна заборгованість за послуги - 18970,25 грн. у зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, про розгляд справи повідомлялися належним чином шляхом неодноразового направлення поштової рекомендованої кореспонденції за зареєстрованим місцем їх проживання, яку вони з невідомих причин не отримували.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Довідкою №63 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 03.12.2025 року, а також відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру. (а.с. 9, 25-26)

На підтвердження договірних зобов`язань, представником позивача надано суду Індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.12.2021 року та Типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 30.10.2021 року, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України № 1022, № 1023 від 08.09.2021 року. (а.с.16-23)

Відповідно до ухвали Львівської міської ради від 06.07.2023 року № 3409 «Про припинення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ухвали Львівської міської ради від 14.12.2023 року № 3409 «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», яке припиняється шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з 01.01.2024 року є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». (а.с.14-15)

Згідно з наданих позивачем відомостями про нарахування та оплату послуг з постачання теплової енергії за період 01.12.2021 року по 28.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 11043,84 грн. з постачання гарячої води за період 01.12.2021 року по 28.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 8194,56 грн (а.с.10,11)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань, 3% річних, пені за надану послугу: з постачання теплової енергії за період 01.01.2024 року по 31.08.2025 року відповідачам нараховано інфляційні втрати у розмірі 112,99 грн., 3% річних у розмірі 53,57 грн.; з постачання гарячої води за період 01.01.2024 року по 31.08.2025 року відповідачам нараховано інфляційні втрати у розмірі 112,99 грн., 3% річних у розмірі 53,57 грн. (а.с.12-13)

Суд зазначає, що відповідачі доводів позивача про вказану заборгованість не спростували, власного розрахунку заборгованості та доказів сплати заборгованості не подали, факт ненадання позивачем відповідних послуг, або відмови від отримання таких послуг не довели, а відтак розрахунки подані позивачем беруться судом до уваги.

На час звернення позивача до суду із позовною заявою, відповідачами заборгованість не оплачена. Доказів іншого суду не подано.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

За приписами частин 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі топового договору, визначено як обов`язок, а не право споживача.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель та виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1). Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3). Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч. 4).

Так, за змістом вказаного, особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплопостачання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо (ч. 3 ст. 19). Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19).

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у сфері оплати житлово-комунальних послуг, відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18.09.2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07.02.2024 року у справі № 372/2236/21, від 20.11.2024 року у справі № 463/6799/18).

Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Закріплена у ч. 1 ст. 26 (п. 10. ч. 3 ст. 10 у попередній редакції) Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування частини другої статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Так, 18.03.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17) дійшов висновку, що закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження № 61-63св18).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, шо між сторонами існують фактичні договірні відносини. Відповідачі неналежним чином виконували свої обов`язки з оплати житлово-комунальних послуг у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами.

Отже, суд дійшов висновку, що з відповідачів в користь позивача необхідно солідарно стягнути загальну заборгованість у розмірі 19614,27 грн. яка складається з заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) -10918,22 грн., та за послуги з постачання гарячої води 8052,03 грн., пені в сумі 268,15 грн., 3% річних в сумі 126.03 грн., та інфляційних втрат в сумі 249.84 грн.

Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028.00 грн. (а.с.6). Із врахуванням наведеного, з відповідачів на користь позивача у рівних частках слід стягнути судового збору, тобто по 1514 грн. (3028.00 ?2 =1514) з кожного.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 263 265, 280-289 ЦПК України, ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» суд,

ухвалив:

позовну заяву представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»- Капранової Наталії Ярославівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 19614 (дев`ятнадцять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 3028 грн. судового збору - по 1514 грн. із кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Львівське комунальне комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місце знаходження - місто Львів, вулиця Данила Апостола, будинок № 1, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ,

Судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Суддя: /підпис/ І.С. Мруць