ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/828/26 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 24 червня 2025 року у справі №643/13047/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» про захист прав споживачів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Аккорд-Тур» про захист прав споживачів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 08.07.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір на туристичні послуги, за яким ТОВ «Аккорд-Тур» зобов`язалося забезпечити надання за замовленням туриста комплексу туристичних послуг (туристичний продукт): Моя улюблена Греція: Салоніки, Дельфи, Афіни, Метеори (03.09.2024-10.09.2024), на двох осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач зазначив, що на виконання Договору ним була здійснена оплата у розмірі 33799,75 грн.

Надалі ТОВ «Аккорд-Тур» надало позивачу підтвердження замовленого туристичного продукту № зі вказаною датою відправлення з м.Одеси 03.09.2024. Позивачем завчасно були придбані білети з м.Харкова до м.Одеси. Проте 02.09.2024 о 13-55 позивача сповістили про скасування туру, тобто за кілька годин до очікуваного відправлення. Позивач разом із дружиною не розраховували на відміну туру з вини туроператора, відпустка, на яку вони довго чекали, була зіпсована. Перебуваючи у м.Одесі, та чекаючи на тур, вони орендували квартиру.

Як зазначено у позові, після тривалих вимог позивачу були повернуті кошти, сплачені лише за путівки, без урахування супутніх витрат, спричинених анулюванням туру. Зважаючи на те, що відповідачем в односторонньому порядку було скасовано тур, позивач просив стягнути вартість матеріальних збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору в розмірі 10000 грн.

Крім того, вказано, що внаслідок таких дій туристичного оператора позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки він заздалегідь спланував власний відпочинок з дружиною, а скасування запланованої подорожі спричинило йому моральні страждання, він був вимушений прикласти зусиль для організації зміни способу власного життя та відпочинку у період відпустки. Скасування туристичного рейсу зіпсувало йому настрій та заздалегідь сплановану відпустку, завдало душевних страждань, відтак він просив стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд: стягнути із відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 10000 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн, а також судові витрати.

Рішенням Салтівського районного суду м.Харкова від 24 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Аккорд-Тур» про захист прав споживачів, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 вартість матеріальних збитків, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору в розмірі 10000 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Аккорд-Тур» Петрусь О.Б. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 24 червня 2025 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що туроператор (ТОВ «Аккорд-Тур») у повному обсязі виконав умови Договору.

Вказує, що тур, який мав відбутися 03.09.2024, був не анульований, а перенесений на іншу дату. При цьому позивача було завчасно, а саме за день до відправлення в тур, повідомлено про недобір групи туристів (деякі туристи відмовилися від туру в переддень відправлення об`єктивна причина), й запропоновано інший, альтернативний, тур зі збереженням структури подорожі, але позивач відмовився.

Наголошує, що відповідно до Публічного договору на туристичне обслуговування туроператор діяв у межах своїх повноважень, оскільки у Договорі зазначено, що туроператор має право переносити дату туру зі збереженням програми, як у даному випадку.

Звертає увагу на те, що позивач погодився з правилами та умовами надання туристичного продукту відповідно до цього Договору.

Пояснює, що 03.09.2024 позивач подав заяву на повернення коштів, і вже наступного дня відповідач повернув кошти, що підтверджується платіжною інструкцією №3995 від 04 вересня 2024 року.

Зазначає, що відповідно до Договору (п.4.4.7) турист зобов`язується самостійно сплачувати додаткові послуги, що обрані ним за власним бажанням, не передбачені цим Договором.

У зв`язку з цим апелянт наполягає на тому, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку компенсувати витрати на проживання та проїзд, понесені позивачем, який прибув до м.Одеси для відправлення в тур за 2 доби до подорожі, хоча достатньо було прибути за 2 години до її початку.

Зауважує, що суд першої інстанції помилково застосував законодавство, яке може застосовуватися виключно у разі невиконання туроператором взятих на себе зобов`язань, проте, як зазначалося вище, у даному випадку ТОВ «Аккорд-Тур» не порушило жодних умов Договору.

Наполягає на відсутності правових підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки зі сторони відповідача не було жодних неправомірних, протиправних дій та вини стосовно позивача.

Окремо зазначає, що у рішенні суду першої інстанції невірно вказана інформація про туристичний продукт, який замовлявся позивачем. Зокрема, у рішенні міститься помилка в номері замовлення. Так, зазначено № замість правильного №6, що, на думку представника відповідача, є окремою підставою для скасування рішення.

З апеляційної скарги та додатків до неї також вбачається, що судові витрати апелянта складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 1816,80 грн.

Крім того, від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що наведені відповідачем докази не відповідають дійсності та нормам законів України. Позивач також просить врахувати базовий індекс інфляції та додати його до позовних вимог (110,7 % 2024 рік), а також витрати на складання позовних заяв, копіювання та друк документів у розмірі 1800 грн.

Вказує, що він повністю не погоджується з апеляційною скаргою, оскільки у своїй діяльності ТОВ «Аккорд-Тур» не дотримується Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про туризм».

Наголошує на тому, що його постійно запевняли в дійсності цієї путівки, але в останній момент сповістили про відміну туру. Дійсно, йому запропонували інший варіант туру, але він також був скасований, а іншого, прийнятного для них із дружиною, варіанту запропоновано не було.

Підсумовуючи, зазначає, що він разом із дружиною не розраховував на відміну туру з вини туроператора, відпустка, на яку вони так довго чекали, відкладали та позичали кошти, була зіпсована, а знайти інший варіант для відпочинку їм не вдалося.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій, ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, відповідно до ст.367 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повного відшкодування матеріальних збитків та часткового відшкодування моральної шкоди.

Суд послався на те, що позивача сповістили про скасування туру за кілька годин до очікуваного відправлення. Проте під час очікування на від`їзд у м.Одесі позивачем були понесені фінансові витрати, а саме: вартість залізничних квитків на дві особи з м.Харкова до м.Одеси та на зворотній шлях, вартість найму житла, вартість перебування, комісійні витрати банку за перерахування коштів, а тому саме на туроператора (ТОВ «Аккорд-Тур») покладається відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору на туристичне обслуговування.

Також суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та її результатом моральною шкодою. Крім того, суд зазначив, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 20000 грн є надмірною та не відповідає засадам розумності та справедливості, а відтак з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам, та доводами скарги не спростований.

Судом встановлено, що відповідно до письмового підтвердження замовлення продукту № позивачем ОСОБА_1 було замовлено туристичний продукт (послугу): Моя улюблена Греція: Салоніки, Дельфи, Афіни, Метеори (03.09.2024-10.09.2024), на двох осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

02.09.2024 о 13-55 позивача сповістили про скасування туру.

Під час перебування та очікування на від`їзд у м.Одесі позивачем були понесені фінансові витрати, а саме: вартість залізничних квитків на дві особи з м.Харкова до м.Одеси та на зворотній шлях, вартість найму житла, вартість перебування, комісійні витрати банку за перерахування коштів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема Розділом I «Загальні положення про зобов`язання», Розділом II «Загальні положення про договір», Главою 63 «Послуги. Загальні положення», Законом України «Про туризм» та Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону України «Про туризм», суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є, зокрема туристичні оператори юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

За договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону (частини 1-3 статті 20 Закону України «Про туризм»).

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші засоби тимчасового розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку (частина 4 статті 20 Закону України «Про туризм»).

Частиною 8 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити (частина 12 статті 20 Закону України «Про туризм».

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів» (частина 15 статті 20 Закону України «Про туризм»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Згідно з абзацом 9 частини 1 статті 25 Закону України «Про туризм», туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є, зокрема: ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення норм і правил у галузі туризму; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг (частина 2 статті 30 Закону України «Про туризм»).

За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини (частини 1-2 статті 32 Закону України «Про туризм»).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Матеріалами справи дійсно підтверджується, що 08.07.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір на туристичні послуги, за яким ТОВ «Аккорд-Тур» зобов`язалося забезпечити надання за замовленням туриста комплексу туристичних послуг (туристичний продукт): Моя улюблена Греція: АДРЕСА_1 , на двох осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

10 липня 2024 року ТОВ «Аккорд-Тур» виставило ОСОБА_1 рахунок на оплату №6 у розмірі 34762,27 грн.

На виконання Договору позивачем була здійснена оплата, розділена на дві частини, що підтверджується платіжною інструкцією №206867716 від 10.07.2024 на суму 15000 грн, та платіжною інструкцією №212654507 від 29.08.2024 на суму 19762,27 грн.

Надалі ТОВ «Аккорд-Тур» надало позивачу підтвердження замовленого туристичного продукту №6 зі вказаною датою відправлення з м.Одеси 03.09.2024.

Згідно з п.2.3.2 Публічного договору на туристичне обслуговування (оферта на укладення договору), туроператор зобов`язується надати туристу інформацію про умови надання туристичних послуг, яка містить відомості, зокрема про мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше, ніж за три дні до початку туристичної подорожі.

Водночас позивача сповістили про скасування туру 02.09.2024 о 13-55, тобто за менший проміжок часу до очікуваного відправлення, ніж це передбачено умовами Договору.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави стверджувати, що саме на туроператора, а в даному випадку ТОВ «Аккорд-Тур», покладається відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору на туристичне обслуговування.

Як вбачається з платіжної інструкції №3995 від 04 вересня 2024 року, позивачу були повернуті кошти, сплачені за путівки, у сумі 34762,27 грн.

Повернення ТОВ «Аккорд-Тур» сплачених позивачем коштів за тур, який не відбувся по причині його скасування туроператором, свідчить про визнання відповідачем своїх обов`язків з покладення відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Договору на туристичне обслуговування.

Проте під час перебування та очікування на від`їзд у м.Одесі позивачем були понесені інші фінансові витрати, а саме: вартість залізничних квитків на дві особи з м.Харкова до м.Одеси та на зворотній шлях, вартість найму житла, вартість перебування, комісійні витрати банку за перерахування коштів.

Таким чином, позивачем були понесені витрати на суму 10000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування збитків, завданих невиконанням Договору про надання туристичних послуг, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок несвоєчасного повідомлення позивача про скасування туру, він поніс фінансові витрати, про які було зазначено вище.

Свої зобов`язання ТОВ «Аккорд-Тур» належним чином не виконало, зокрема в частині своєчасного повідомлення (триденний строк) позивача про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, тому суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 10000 грн, які підтверджені матеріалами справи.

Доводи представника відповідача, які полягають у тому, що позивач прибув до м.Одеси для відправлення в тур за 2 доби до подорожі, хоча достатньо було прибути за 2 години до її початку, є безпідставними та не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Згідно з п.2.4.10 Публічного договору на туристичне обслуговування (оферта на укладення договору), турист зобов`язується своєчасно, не пізніше, ніж за 2 (дві) години до часу вильоту (виїзду), якщо про інші строки не попередить туроператор, прибути до місця початку туру. Крім того, пунктом 5.1.5 передбачено, що турист несе відповідальність за несвоєчасне прибуття / неприбуття до місця початку чи завершення туру / місця зустрічі.

Враховуючи значну відстань між м.Харковом та м.Одесою, а також розклад руху залізничного транспорту, позивач, діючи добросовісно та розумно, забезпечив своє прибуття до місця початку туру таким чином, щоб виконати вимогу Договору щодо прибуття не пізніше, ніж за 2 години до відправлення. При цьому прибуття позивача до м.Одеси заздалегідь саме по собі не свідчить про те, що він не має права на відшкодування матеріальних збитків, оскільки наведені доводи жодним чином не спростовують факту невиконання туроператором свого обов`язку щодо своєчасного повідомлення туриста про скасування туру або, як стверджує представник відповідача, його перенесення.

Крім того, представником відповідача в апеляційній скарзі зауважено, що у рішенні невірно вказана інформація про туристичний продукт, який замовлявся позивачем, зокрема міститься помилка в номері замовлення, що, на його думку, є окремою підставою для скасування рішення.

Дійсно, в рішенні зазначено № замість правильного №6, проте ця описка не є суттєвою та такою, що впливає на виконання і розуміння судового рішення, а тому не є підставою для його скасування.

Отже, у пункті 4 частини 1 статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про туризм», заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Частинами 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (із наступними змінами), роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 зазначеної Постанови).

Згідно з частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (із наступними змінами), Верховний Суд України роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу з вини відповідача було завдано також моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених тим, що позивач не отримав від відповідача замовленої туристичної послуги, зокрема туристичної поїздки під час відпустки, на яку він разом з дружиною тривалий час очікував, заради якої вони відкладали та позичали кошти. Унаслідок цього запланований відпочинок було зірвано, а можливості організувати інший варіант відпочинку позивач не мав. Крім того, моральні переживання позивача були зумовлені також очікуванням виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення сплачених коштів.

За таких обставин, частково задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням Договору про надання туристичних послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем надано належні докази на підтвердження факту завдання моральної шкоди. У зв`язку з цим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначив розмір компенсації за заподіяні моральні страждання у сумі 5000 грн, що є співмірним тим стражданням і переживанням, яких зазнав позивач.

Крім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив врахувати базовий індекс інфляції та додати його до позовних вимог, проте колегія суддів констатує, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина 6 статті 367 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач таких вимог в суді першої інстанції не заявляв, тому вони не можуть бути прийняті та розглянуті апеляційним судом.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, законні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ТОВ «Аккорд-Тур» та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині відсутні.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судова колегія доходить висновку, що сплачені апелянтом судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на сторону відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду м.Харкова від 24 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 30 березня 2026 року.

Головуючий

В.Б. Яцина

Судді -

О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований.