БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/3231/26
провадження № 2-з/361/30/26
УХВАЛА

23 березня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

20 березня 2026 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , третя особа: Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування збитків.

20 березня 2026 року до Броварського міськрайонного суду Київської області також надійшла заява Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області, подана адвокатом Власовою О.О., про забезпечення позову, в якій адвокат просить накласти арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать ОСОБА_1 у межах заявлених позовних вимог розмірі 68 984,43 гривень до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В обґрунтування заяви посилається на те, що у період з 03.08.2022 по 24.10.2025 ОСОБА_1 працювала у Княжицькому ліцеї Броварської міської ради Броварського району Київської області на посаді головного бухгалтера. Під час роботи відповідачем допущено помилки у нарахуванні заробітної плати, доплат до посадового окладу та премій працівникам ліцею. ОСОБА_1 неодноразово нараховувала собі безпідставно премії всупереч розміру, встановленому наказами керівника. Також відповідач завдала ліцею збитки, нарахувавши премії робітникам ліцею, яких не було у наказі на преміювання. На підставі вказаних дій проведено перевірку правильності нарахування заробітної плати та інших виплат. Так, за результатами перевірки виявлено, що у період з січня по квітень 2025 року та у червні 2025 року здійснювалося нарахування премій у розмірі, що не відповідає даним наказів про преміювання працівників ліцею.

Заявник просить вжити заходів забезпечення позову, оскільки розгляд справи у суді займає тривалий час, то задоволення такої заяви про забезпечення позову у даному випадку дасть можливість позивачу бути впевненим, що за час розгляду справи судом відповідач не відчужить своє майно та грошові кошти, за рахунок яких у подальшому відбуватиметься стягнення по рішенню суду всього безпідставно набутого, а також відшкодовані збитки ліцею у повному обсязі.

З наведених підстав та метою забезпечення виконання можливого рішення суду, заявник просить вжити вищевказані заходи забезпечення позову у даній справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (ч. 5 ст. 151 ЦПК України).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, пошкодити, знищити чи знецінити його.

Заявляючи вимоги про накладення арешту на майно та (або) грошові кошти відповідача ОСОБА_1 , представник Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області вказувала на те, що неправомірними діями відповідача ліцею завдано матеріальної шкоди у розмірі 68 984,43 гривень.

Звертала увагу суду на те, що відповідач у добровільному порядку вимоги наказу директора ліцею щодо повернення безпідставно набутих коштів не виконує, відтак ухиляється від виконання законних вимог позивача. Таким чином, ухиляється від відшкодування завданих збитків та існує ймовірність невиконання останньою можливого рішення суду про задоволення позовних вимог Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування збитків.

Так, згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі

№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи все вищевикладене, оцінивши наведені заявником доводи в обґрунтування заяви про забезпечення позову, додані докази, суд вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006, ст. ст. 81, 149 - 153, 260, 261, 263, 354 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Княжицького ліцею Броварської міської ради Броварського району Київської області про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Наталія ПЕТРИШИН