____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1688/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 23.10.2024 № 5058171 в розмірі 59550,00 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування зазначає, що 23.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5058171 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту.

Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

26.06.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ«CВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-14/25 від 26.06.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №5058171 складає: 59550,00 грн.

Оскільки Додаток 1 (Реєстр Боржників) до Договору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного надаємо копію власне Договору факторингу, копію першої і останньої сторінки Додатку 1 до договору факторингу (зазначаючи про наявність оригіналу відповідного Додатку 1 у Позивача) і копію Витягу з Додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_1 за договором №5058171.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №5058171 від 23.10.2024 становить 59550,00 грн та складається із заборгованості за сумою кредиту - 15000,00 грн; заборгованості по відсотках - 37050,00 грн, пені, штрафу - 7500,00 грн.

З метою захисту своїх майнових прав позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відзив на позовну заяву

Правом подання відзиву відповідач на скористався.

Процесуальні дії та рух справи

Позивач через систему «Електронний суд» 06.11.2025 звернувся до Пересипського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.

Ухвалою судді до Пересипського районного суду м. Одеси від 26.11.2025 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Відповідно до відповіді ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 18.11.2025 № 5188/28966, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2026 справу прийнято до провадження та відкрито провадження. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на подання відзиву на позов.

Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Згідно з Довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення поштового відправлення, останнє повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», що є належним повідомленням відповідача про розгляд справи.

Позивач разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Заяви та/або клопотання із запереченнями проти розгляду справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, від сторін не надійшли.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені фактичні обставини справи

23.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5058171.

Вказаний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

З боку відповідача 23.10.2024 о 02:24:21 годині договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 92732.

За умовами пунктів 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору, кредитодавець надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000,00 грн, строком на 360 днів. Тип процентної ставки - фіксована.

За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1% та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (54 000,00/15 000,00)/360x100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях (п.1.3 Договору).

Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах, якщо Клієнт до 21.11.2024 року (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

У пункті 2.1 Договору зазначено, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_3 .

Вказані реквізити платіжної картки також зазначені у розділі 10 Договору у графі щодо відомостей «Клієнта».

Факт виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором щодо перерахування кошті відповідачу підтверджується Листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 27.06.2025 № 7, відповідно до якого ТОВ «ПЕЙТЕК» повідомило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про те, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: на суму 15000.00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 97cd6acc-0f50-415a-ba6b-eee1d6d4f8f3; номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 9639567;Session ID 89; Сайт торгівця - https://credit7.ua; Код авторизації 506544; Банк-еквайр - АТ «ПУМБ»; дата і час створення - 23.10.2024 о 02:26:07 годині; дата і час прийняття в роботу - 23.10.2024 о 02:26:10 годині;дата і час виконання - 23.10.2024 о 02:26:09 годині; призначення платежу: «зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 ».

Згідно з наданим розрахунком заборгованості, проведеним первісним кредитором, відповідач кредитні кошти в обумовлені строки не повернув, у зв`язку з чим проценти за користуванням кредиту нараховувались за процентною ставкою 1%, тобто стандартною.

Розрахунок заборгованості проведений за період з 23.10.2024 по 26.06.2025, тобто в межах строку кредитування.

26.06.2025 між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ«CВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-14/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Умовами вказаного договору закріплено поняття «прав вимоги», зокрема права вимоги - всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) Клієнта за Кредитними договорами до Боржників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі Кредитних договорів, в тому числі і за договорами забезпечення (поруки, застави, іпотеки) виконання зобов`язань за Кредитними договорами та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами, які Клієнтом відступаються Факторові за цим Договором.

Згідно з п.3.1.3 Договору факторингу, права Вимоги переходять до Фактора з моменту надходження грошових коштів в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 4.1 Договору, на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Разом з Правами вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.

Відповідно до Платіжної інструкції від 26.06.2025 № 10107, позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на виконання договору від 26.06.2025№01.02-14/25 сплатив ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» грошові кошти у сумі 2760763,87 грн.

Також сторонами в електронному вигляді 26.06.2025 підписані АКТ приймання-передачі Документації за договором факторингу від 26.06.2025 № 01.02-14/25 та Реєстр Боржників до договору факторингу від 26.06.2025 № 01.02-14/25.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників первісний кредитор відступив позивачу право вимоги за договором від 23.10.2024 № 5058171, укладеного з ОСОБА_1 , за яким рахується заборгованість у розмірі 59550,00 грн, та яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 15000,00 грн; заборгованості по відсотках - 37050,00 грн, пені, штрафу - 7500,00 грн.

Зобов`язання щодо повернення суми кредиту та процентів відповідачкою не виконані, на підтвердження протилежного стороною відповідача доказів суду не надано.

Оцінка аргументів та Мотиви суду

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч.3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Факт укладання договору, перерахування первісним кредитором кредитних коштів а також факт отримання вказаних коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 27.06.2025 № 7.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

Укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку, комісію, неустойку та строк кредитування.

Ураховуючи, що відповідач не виконала зобов`язання за укладеним договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Договоромпро надання коштів на умовах споживчого кредиту №5058171, а саме: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 15 000,00 грн.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 37050,00 грн

Як встановлено судом, умовами пунктів 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2 Договору передбачений строк кредитування у 360 днів, а також визначена процентна ставка яка становить 1% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування.

Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах, якщо Клієнт до 21.11.2024 року (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості, проведеним первісним кредитором, відповідач кредитні кошти в обумовлені строки не повернув, у зв`язку з чим проценти за користуванням кредиту нараховувались за процентною ставкою 1%, тобто стандартною.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось за процентною ставкою 1% за період з 23.10.2024 по 26.06.2025, тобто в межах строку кредитування.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Отже, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про правомірність здійснених як первісним кредитором нарахувань процентів за користування кредитом в межах строку кредитування за процентною ставкою 1%, що відповідає умовам договором та Закону України «Про споживче кредитування».

Суд виснував про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у сумі 37050,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені/штрафу в розмірі 7500,00 грн

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просить, крім тіла кредиту та процентів, стягнути заборгованість за пенею/штрафом розмірі 7500,00 грн.

Як встановлено судом, умовами пункту 6.3 Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань за Договором Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання грошових зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів).

Відповідно до частини 3 статті 1054 Цивільного кодексу України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX від 22.11.2023) були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. Вказаний закон набрав чинності з 24.12.2023.

Окрім змін, внесених до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", на який посилався позивач, вказаним Законом № 3498-IX від 22.11.2023 також був виключений з Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» пункт 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Також суд бере до увагу приписи пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Норма пункту 18 у викладеній редакції включена до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на підставі Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022. Вказана норма пункту 18 наразі є чинною.

Отже, виходячи з юридичної практики формул застосування норм загального та спеціального закону, викладеної у пункті 2.1 Рішення від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 Конституційний Суд України, суд зазначає, що вказані формули мають застосовуватись у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня.

По-перше, Цивільний кодекс України та Закон України «Про споживче кредитування» належать до нормативно-правових актів різного рівня ієрархії: ЦК України є основним актом цивільного законодавства та має вищу законну силу над іншими Законами України, які мають йому відповідати.

По-друге, має мати місце наявність суперечливих норм у відповідних нормативно-правових актах.

Виходячи з аналізу норм, закріплених у пункті п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням виключення з останнього закону п. 6-1, який за своїм правовим змістом відповідав нормам, закріпленим у пункті 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд зазначає, що приписами пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 24.12.2023) споживачі за договорами про споживчий кредит звільняються від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) лишеу період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (тобто до 22.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Суд також звертає увагу на те, що вказаною нормою питання щодо звільнення споживачів від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором після закінчення строку, визначеного у пункті 6, не регулюється. Врегулювання цього питання вказаним Законом було передбачено пунктом 6-1, який Законом № 3498-IX від 22.11.2023 був виключений.

Натомість вказане питання щодо звільнення від відповідальності за ст. 625 ЦК України (у тому числі від обов`язку сплати неустойки, штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування врегульовано нормами пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, оскільки споживчий кредит є різновидом кредитних правовідносин, а споживач належить до категорії позичальника у кредитних правовідносинах з кредитодавцем в розумінні норм ЦК України.

З огляду на викладене, суд не вбачає наявність колізії між застосуванням норм п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а тому не вбачає підстав для застосування принципу lexspecialisderogatgenerali, суть якого полягає в тому, що спеціальний закон у межах вирішення індивідуального спору скасовує (зупиняє) дію загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

Отже, ураховуючи, що кредитний договір між сторонами укладений 24.04.2025, тобто під час дії воєнного стану, суд вбачає наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до яких позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення нарахованої пені/штрафу у розмірі 7500,00 грн не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд виснував про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості в розмірі 52 050,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 37 050,00грн - заборгованості за процентами.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 87,4% (розрахунок: 52050 х 100/ 59550), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2117,18 грн (2422,40 х 87,4%) покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 81, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.509, 510, 546, 625, 611, 1050, 1054, п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.10.2024 №5058171 у розмірі 52 050 (п`ятдесят дві тисячі п`ятдесят) гривень 00 копійок, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 гривень, заборгованості за процентами 37050,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»судовий збір у розмірі 2 117 (дві тисячі сто сімнадцять) гривень 18 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», , місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду підписане 30.03.2026.

Суддя Ю. А. Скриль