Справа № 595/407/26
Провадження № 2-з/595/3/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 місто Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви Приватним підприємством «АП «Порохова Агро» до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Ісен», третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсними угод про припинення оренди, визнання недійсними договорів оренди та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Приватного підприємства «АП «Порохова Агро» Теслюк А.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій просив вжити заходів забезпечення позову, а саме: заборонити Фермерському господарству «Ісен» () та будь-яким іншим особам здійснювати будь-яке господарське використання (обробіток ґрунту, сівбу, внесення добрив, збирання врожаю) земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533; заборонити суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533; заборонити ОСОБА_2 укладати будь-які правочини щодо передачі в користування або відчуження вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533 на користь третіх осіб.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 27 лютого 2026 року між ПП «АПП «Порохова Агро», в особі директора ОСОБА_1 , та гр. ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , було укладено угоди про припинення договорів оренди землі від 07 грудня 2018 року щодо земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533. На підставі цієї угоди приватним нотаріусом Іванів Л.І. було внесено запис про припинення іншого речового права (оренди) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ПП «АП «Порохова-Агро» готує позов до ОСОБА_2 та ФГ «Ісен» про визнання недійсними угод про припинення оренди від 27 лютого 2026 року, визнання недійсними договорів оренди між відповідачами та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками (кадастрові номери: :01:001:1522, 1523, 1524, 1525, 1526, 1533). Порушення прав заявника має очевидний характер: угоди від 27 лютого 2026 року підписані директором приватного підприємства з перевищенням повноважень (порушення п. 5.2.2 та 5.4.1 Статуту). Згідно з п. 5.2.2 підпункт «ї» Статуту ПП «АП «Порохова Агро», до виключної компетенції зборів власників належить надання попередньої письмової згоди на вчинення правочинів щодо використання земельних ділянок, зокрема угод про припинення чинності договорів оренди. Згідно з п. 5.4.1 Статуту, директор зобов`язаний до укладення таких правочинів отримати письмову згоду власників. Відомості про обмеження повноважень директора ОСОБА_1 щодо розпорядження землею без згоди власників офіційно внесені до ЄДР, що підтверджується відповідним Витягом. Власники підприємства письмової згоди на припинення оренди не надавали, відповідний протокол зборів власників нотаріусу не подавався. Таким чином, нотаріус провів реєстрацію на підставі документа, підписаного особою з перевищенням повноважень, що прямо заборонено законом. При вчиненні реєстраційної дії нотаріусом було грубо порушено вимоги ст. 10 та ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Нотаріус не здійснив належної перевірки обсягу повноважень директора підприємства, попри наявність відповідних обмежень у Статуті та Єдиному державному реєстрі (ЄДР). Нотаріус, всупереч ст. 18 Закону «Про державну реєстрацію...», проігнорував ці відомості, що робить реєстраційну дію незаконною. Заявник продовжував користуватися землею після закінчення строку договорів (грудень 2025), здійснював оранку та внесення добрив. Відповідно до ст. 33 Закону «Про оренду землі», договори є поновленими за «мовчазною згодою». Таким чином, порушення має формальний та очевидний характер, оскільки встановлюється виключно шляхом перевірки відомостей ЄДР та поданих документів. Реєстраційна дія була вчинена за відсутності належних повноважень представника юридичної особи, що відповідно до усталеної судової практики є безумовною підставою для її скасування незалежно від інших обставин. Невжиття заходів заборони фактичного користування створить умови для виникнення силового конфлікту безпосередньо на місці знаходження земельних ділянок між працівниками ПП «АПП «Порохова-Агро» та ФГ «Ісен». Це призведе до дестабілізації громадського порядку в с. Порохова та с. Зубрець, що робить вжиття заходів забезпечення не лише правовою, а й соціальною необхідністю для запобігання правопорушенням. Невжиття заходів забезпечення позову ускладнить захист прав позивача. Настання посівного сезону «березень-квітень 2026» є об`єктивним фактом, який створює ризик засіяння ділянок ФГ «Ісен». Якщо ФГ «Ісен» засіє землю, виконання рішення про повернення ділянок стане фізично неможливим до збору врожаю (кінець 2026 року), що призведе до збитків заявника та множинності нових спорів. Водночас невжиття заходів призведе до незворотних наслідків для заявника - втрати аграрного сезону 2026 року, що не може бути компенсовано навіть у разі задоволення позову, тоді як для відповідачів обмеження є виключно тимчасовим. Отже запропоновані заходи (заборона реєстраційних дій, фактичного користування та заборона укладення правочинів) є співмірними заявленим вимогам, оскільки обмежуються виключно спірними земельними ділянками. Це забезпечує баланс інтересів: відповідач не позбавляється права володіння та користування майном (крім права розпорядження), а позивач отримує гарантію виконання рішення. Заборона фактичного користування: необхідна для недопущення непорозумінь та протистоянь на полі та змішування майна. Заборона реєстраційних дій необхідна для запобігання подальшому перепродажу прав оренди, що зробить розгляд справи безкінечним. Угоди про припинення оренди від 27 лютого 2026 року суперечать вимогам ст. 92, 203 ЦК України, оскільки підписані особою, повноваження якої були обмежені Статутом та відомостями в ЄДР. Відповідно до ст. 241 ЦК України, вказані правочини не створюють юридичних наслідків для ПП «АПП «Порохова-Агро», оскільки не були схвалені вищим органом управління підприємства. На підставі ст. 215 ЦК України, дані угоди мають бути визнані недійсними судом. Заявником вже ініційовано процедуру адміністративного оскарження незаконних реєстраційних дій. Зокрема, 28 березня 2026 року до Міністерства юстиції України (Офісу протидії рейдерству) було подано скаргу на дії приватного нотаріуса Іванів Л.І. щодо незаконного припинення права оренди та реєстрації нових договорів оренди за ФГ «Ісен». Подання цієї скарги підтверджує наявність реального гострого спору та свідчить про намір заявника використовувати всі доступні правові механізми для відновлення порушеного права. Заявник є платоспроможним підприємством, що здійснює діяльність на суміжних ділянках. Ризик завдання збитків відповідачам відсутній, оскільки вони не мали права розпочинати роботи на спірних ділянках до завершення процедури поновлення оренди з попереднім орендарем.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Отож, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить до таких висновків.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

За положеннями частини 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, відносно якого майна позивач просить заборонити вчиняти дії, де це майно знаходиться, є необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 09 березня 2026 року ОСОБА_1 є керівником Приватного підприємства «Агропромислового підприємства «Порохова - Агро», зареєстрованого 05 жовтня 2018 року, реєстраційний номер 0001145.

Згідно заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що ПП «АПП «Порохова Агро», в особі директора Теслюка А.О., та гр. ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , було укладено угоди про припинення договорів оренди землі від 27.02.2026, щодо земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533. На підставі цієї угоди приватним нотаріусом Іванів Л.І. було внесено запис про припинення іншого речового права (оренди) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

28 березня 2026 року директором ПП «АП «Порохова Агро» Теслюком А.О. до Міністерства юстиції України (Офісу протидії рейдерству) подано скаргу на дії приватного нотаріуса Іванів Л.І. щодо незаконного припинення права оренди та реєстрації нових договорів оренди за ФГ «Ісен».

ПП «АП «Порохова-Агро» готує позов до ОСОБА_2 та ФГ «Ісен» про визнання недійсними угод про припинення оренди від 27 лютого 2026 року, визнання недійсними договорів оренди між відповідачами та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками (кадастрові номери: :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533). Порушення прав заявника має очевидний характер: угоди від 27 лютого 2026 року підписані директором приватного підприємства з перевищенням повноважень (порушення п. 5.2.2 та 5.4.1 Статуту).

На підтвердження зазначеного заявником надано копії документів: статуту ПП «АП «Порохова-Агро», затвердженого зборами власників, згідно протоколу від 03 жовтня 2018 року; Витягу з ЄДР станом на 25 лютого 2026 року; скарги до Мін`юсту від 28 березня 2026 року.

Разом з цим, заявником взагалі не надано доказів хто є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533.

Окрім цього, із наданих документів до заяви про забезпечення позову неможливо встановити адреси місцезнаходження земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:1522, :01:001:1523, :01:001:1524, :01:001:1525, :01:001:1526, :01:001:1533.

Як зазначає заявник, предметом позову буде визнання недійсними угод про припинення оренди від 27 лютого 2026 року, визнання недійсними договорів оренди між відповідачами та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Однак, заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки, відносно яких він просить вжити заходи забезпечення, перебували в оренді заявника та взагалі факт наявності у нього права користування вказаними вище земельними ділянками.

Також заявником не доведено, що відповідач ФГ «Ісен» користується зазначеними вище земельними ділянками та може здійснювати на них сільськогосподарські роботи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином для того, щоб було вжито заходи для забезпечення позову у справі, заявнику необхідно довести доказами факт того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.

З огляду на наведене заява про забезпечення позову не містить мотивів співмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зазначеного заявником виду забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створить перешкоди до виконання судового рішення та унеможливлять його виконання без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову та вказують на необґрунтованість такої.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявником не доведено належними та допустимими доказами того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він бажає звернутися до суду.

На підставі викладеного у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 149-151, 153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача Теслюка Андрія Олеговича про забезпечення позову до подання позовної заяви Приватним підприємством «АП «Порохова Агро» до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Ісен», третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсними угод про припинення оренди, визнання недійсними договорів оренди та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому копії відповідної ухвали суду.

Суддя: Л. І. Созанська