№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1218/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Ковбасюк О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Бублєйнікова Олега Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Ковбасюк О.О., повний текст якого складено 12 лютого 2025 року, у справі № 758/11657/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначала, що вона є власником автомобіля марки «SUBARU XV 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 . 17 травня 2024 року о 11 год. 10 хв. у м. Києві на вул. Петропавлівській, 6, сталася ДТП, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «SUBARU XV 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв позаду, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року у справі №758/6603/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.216671888 від 06 вересня 2023 року з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160 000,00 грн. 23 травня 2024 року за участі експерта ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» було проведено технічний огляд автомобіля та складено протокол технічного огляду від 23 травня 2024 року, на підставі якого видано рахунок №БП3000838 від 27 травня 2024 року на оплату робіт та матеріалів на суму 100 587,00 грн. з ПДВ. 07 червня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування в розмірі 19 387,87 грн. Не погоджуючись з вказаним розміром, 01 липня 2024 року вона звернулася із заявою до страхової компанії, в якій зазначила про невідповідність суми страхового відшкодування дійсному розміру збитків. У відповідь на вказану заяву ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» було надіслано лист №1176-31 від 02 липня 2024 року про відсутність підстав для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування. 11 липня 2024 року вона звернулася з листом до страхової компанії із проханням надати відповідь на ряд питань, у тому числі, чи здійснювалась незалежна оцінка або експертне дослідження розміру матеріальної шкоди, однак відповіді їй надано не було. У зв`язку з цим, з метою належного визначення розміру збитків нею було залучено незалежного суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 . Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, №763/07-24 від 01 серпня 2024 року розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «SUBARU XV 2.0» з урахуванням зносу, який зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, становить 40 374,51 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на дату ДТП становить 66 095,00 грн. 05 серпня 2024 року вона повторно звернулася до страхової компанії із заявою про перерахунок суми страхового відшкодування та здійснення доплати у розмірі 20 987,64 грн., до якої було долучено вказаний вище звіт, а також документи, які підтверджують оплату позивачем послуг суб`єкта оціночної діяльності з незалежної оцінки матеріального збитку в розмірі 4 500,00 грн та послуги ТОВ «Богдан-Авто Поділ» з дефектовки пошкодження під час проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 231,20 грн. 28 серпня 2024 року на її адресу надійшов лист, яким повідомлено про відсутність підстав для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила: стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на її користь невиплачене страхове відшкодування в сумі 20 986,64 грн.; стягнути з ОСОБА_2 , як особи, яка завдала шкоду, різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та належним відшкодуванням, що становить 25 720,49 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

17 травня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на підставі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №42317 було прийнято рішення про доплату страхового відшкодування у розмірі 15 909,76 грн.

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона просила стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» невиплачене страхове відшкодування в розмірі 5 076,88 грн., в іншій частині вимоги позивачка залишила без змін.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 5 723,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 605,60 грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішеннямадвокат Бублєйніков О.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 невиплаченого страхового відшкодування в сумі 5 076,88 грн. і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суми невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 076,88 грн.; скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 25 720,49 грн. і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 25 720,49 грн.; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. На думку представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виконало свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, не врахувавши, що сторони не досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок ДТП, та обов`язковість в такому випадку проведення оцінки вартості (розміру) збитків для визначення розміру страхового відшкодування. На виконання вимог ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 замовила проведення оцінки, за результатами якої оформлено Звіт №763/07-24 віл 01 серпня 2024 року, а ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» замовило проведення оцінки вже після відкриття провадження у справі, за результатом якої оформлено Звіт №42317 від 09 жовтня 2024 року. Крім того, ФОП ОСОБА_4 , який склав Звіт №42317 від 09 жовтня 2024 року, транспортний засіб особисто не оглядав, до вказаного звіту не додано протоколу огляду транспортного засобу та відповідних фотознімків. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не було надано доказів на спростування долученого ОСОБА_1 . Звіту №763/07-24 віл 01 серпня 2024 року. Згідно вказаного Звіту розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість становить 40 374,51 грн. В досудовому порядку 07 червня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 19 387,87 грн., а після відкриття провадження 14 жовтня 2024 року - 15 909,76 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повинна сплатити ОСОБА_1 недоплачену частину відшкодування в сумі 5 076,88 грн. (40 374,51 грн. - 19 387,87 грн. - 15 909,76 грн.). Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в сумі 25 720,49 грн., пославшись на ненадання доказів на підтвердження вартості проведеного ремонту, оскільки такі висновки суперечать положенням ст. 22 ЦК України, яка визначає, що збитками також є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Гончаренко К.М., яка діє в інтересах ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «SUBARU XV 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 .

17 травня 2024 року о 11 год. 10 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Петропавлівській, 6 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «SUBARU», д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв позаду, в результаті вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року у справі №758/6603/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова до суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.216671888, згідно з умовами якого строк дії договору страхування - з 07 вересня 2023 року по 06 вересня 2024 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 грн.

23 травня 2024 року було проведено технічний огляд автомобіля ОСОБА_1 в присутності експерта ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» та складено протокол технічного огляду від 23 травня 2024 року.

На підставі вказаного протоколу ТОВ «Богдан-Авто Поділ» надано рахунок на оплату по замовленню №БП3000838 від 27 травня 2024 року, згідно з яким сума з ПДВ становить 100 587,00 грн.

Із листа №42317/ПВ-31 від 05 червня 2024 року, який надійшов на адресу ОСОБА_1 , вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» розглянуто справу №42317 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 19 387,87 грн.

07 червня 2024 року вказана сума була перерахована на рахунок ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаним розміром відшкодування, позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА», в якій просила відшкодувати збитки у розмірі 70 000,00 грн та надати документи по розрахунку пошкоджень автомобіля, на підставі яких нарахована сума 19 387,87 грн.

02 липня 2024 року у відповідь на заяву ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» надіслано лист, з якого встановлено, що підстави для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування відсутні. Крім того, до листа долучено ремонтну калькуляцію №42317 від 26 травня 2024 року, страховий акт №42317/1 та розпорядження на виплату страхового відшкодування №42317/1/1.

11 липня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» з проханням надати інформацію, у тому числі відносно того, чи здійснювалась незалежна оцінка або експертне дослідження розміру матеріальної шкоди. Однак відповіді їй надано не було.

16 липня 2024 року ОСОБА_1 повідомила ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» про те, що 17.07.2024 буде проведено незалежну експертизу автомобіля «SUBARU XV 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №763/07-24, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, з урахуванням ПДВ, на складові частини, що потребують заміни, становить 43 144,41 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування фізичного зносу вузлів і деталей становить 66 095,00 грн; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу, який зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, становить 40 374,51 грн.

Відповідно до Договору на проведення експертної оцінки від 18 липня 2024 року, акту виконаних робіт від 01 серпня 2024 року та квитанції №56ХР-020Р-6КК8-6809 від 18 липня 2024 року за проведення зазначеної експертної оцінки ОСОБА_1 сплачено 4 500,00 грн.

Крім того, під час проведення оцінки вартості матеріального збитку ТОВ «Богдан-Авто Поділ» були надані послуги щодо підйому та часткового розбору/збору (дефектовка пошкоджень) пошкодженого автомобіля, вартість яких складає 1 231,20 грн, що підтверджується актом виконаних робіт №БПБП0003195 від 17 липня 2024 року та платіжною інструкцією №-2 від 03 серпня 2024 року.

05 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» із заявою про перегляд страхового відшкодування до якої, у тому числі, долучила копію Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №763/07-24 від 01 серпня 2024 року.

Однак листом від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що у ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» відсутні підстави для перегляду рішення та проведення доплати страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту №42317 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09 жовтня 2024 року, здійсненого на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА», який було долучено до відзиву на позовну заяву, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SUBARU XV 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 60 758,20 грн; вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить 42 357,15 грн включаючи ПДВ.

У подальшому, з урахуванням вказаного Звіту, а саме, 14 жовтня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» було здійснено доплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 15 909,76 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнув з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 5 723,20 грн.; стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» невиплаченого страхового відшкодування в сумі 5 076,88 грн. та стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 25 720,49 грн. суд першої інстанції відмовив.

Відмовляючи у задоволенні казаних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виконало свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, позивачкою не надано доказів на підтвердження вартості проведеного ремонту.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідній редакції, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором.

Обов`язок щодо сплати всіх інших сум, якщо страхове відшкодування не покрило завданої шкоди, покладається саме на винну особу.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відхиляючи вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було правильно визначено розмір та виплачено позивачці страхове відшкодування відповідно до складеного на його замовлення Звіту №42317 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09 жовтня 2024 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SUBARU XV 2.0», становить 60 758,20 грн., вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу включаючи ПДВ становить 42 357,15 грн., без ПДВ - 35 297,63 грн.

Разом з тим, вказані обставини не відповідають положенням Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та матеріалах справи.

Як було встановлено, ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль «SUBARU», д.н.з. НОМЕР_1 , мала місце 17 травня 2024 року.

ОСОБА_1 повідомила про ДТП у встановлені Законом строки ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2

23 травня 2024 року представником ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» було проведено технічний огляд автомобіля ОСОБА_1

07 червня 2024 року на підставі страхового акту №42317/1 ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 19 387,87 грн.

Проте, ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» не надало суду акту оцінки, на підставі якого ним було виплачене страхове відшкодування у вказаному розмірі. Зі змісту страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» та матеріалів позовної заяви вбачається, що виплата вказаного відшкодування у розмірі 19 387,87 грн. здійснювалася ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на підставі ремонтної калькуляції, що відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не є актом оцінки.

З долученої до матеріалів позовної заяви ремонтної калькуляції, з якої виходило ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» при виплаті страхового відшкодування у розмірі 19 387,87 грн., неможливо встановити, що вона складалася особою, яка має відповідну спеціалізацію.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 мала право самостійно замовити проведення автотоварознавчого дослідження на предмет визначення вартості відновлювального ремонту її автомобіля.

На замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №763/07-24 від 01 серпня 2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, з урахуванням ПДВ, на складові частини, що потребують заміни, становить 43 144,41 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування фізичного зносу вузлів і деталей становить 66 095,00 грн; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу, який зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, становить 40 374,51 грн.

В свою чергу, Звіт №42317 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09 жовтня 2024 року на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА», з якого виходив і суд першої інстанції, був складений вже після звернення ОСОБА_1 із даним позовом у зв`язку з розглядом даного спору, та доданий лише до відзиву на позов.

При цьому ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що складений на замовлення ОСОБА_1 . Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №763/07-24 від 01 серпня 2024 року, не відповідає дійсності, а визначений ФОП ОСОБА_3 розмір матеріального збитку не відповідає пошкодженням, завданим внаслідок ДТП від 17 травня 2024 року.

Водночас, замовляючи проведення оцінки та, здійснюючи доплату страхового відшкодування на підставі Звіту №42317 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09 жовтня 2024 року, в сумі 15 909,76 грн., ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» фактично визнало заниження виплаченої ним раніше суми страхового відшкодування в сумі 19 387,87 грн.

В матеріалах справи відсутні докази на спростування Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №763/07-24 від 01 серпня 2024 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції при вирішенні спору безпідставно надав перевагу Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, наданому ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА».

Всього ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» було виплачено 35 297,63 грн. (19 387,87 грн. + 15 909,76 грн.).

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» невиплаченого страхового відшкодування в сумі 5 076,88 грн.

Стягнення вказаної суми відшкодування відповідає меті обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що має бути спрямоване на повне забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням з ОСОБА_2 в сумі 25 720,49 грн.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував ненаданням ОСОБА_1 доказів на підтвердження вартості проведеного ремонту автомобіля «SUBARU XV 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 .

Проте, такі висновки не відповідають положенням ст. 22 та ст. 1192 ЦК України, які передбачають відшкодування як збитків не лише витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а і витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

ОСОБА_2 доводів на спростування вимог ОСОБА_1 не навів.

Враховуючи викладене, рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» невиплаченого страхового відшкодування в сумі 5 076,88 грн. та стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 25 720,49 грн., з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог ОСОБА_1 .

В частині стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із залученням експерта, у розмірі 5 723,20 грн., та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., сторонами не оскаржене, а тому, колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції у вказаній частині.

Відповідно, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині розподілу судових витрат.

Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог ОСОБА_1 (88%) та пропорційно до частини стягнутих сум з кожного із відповідачів, з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 149,22 грн. судового збору за подання позовної заяви та 179,06 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 916,64 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1 279,03 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Також, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 4 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надала копію договору про надання правничої допомоги від 03 червня 2025 року, укладеного із адвокатом Бублєйніковим О.Л., додатку до вказаного договору та акту приймання наданих послуг від 05 червня 2025 року, а також квитанцію від 04 червня 2025 року, відповідно до яких вартість витрат на правничу допомогу склала 4 000,00 грн.

Надання правничої допомоги ОСОБА_1. в суді апеляційної інстанції підтверджується матеріалами справи.

У колегії суддів відсутні підстави вважати, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт.

Таким чином пропорційно до задоволених вимог на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 520,00 грн. витрат на правничу допомогу, з яких з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - 492,80 грн., а з ОСОБА_2 - 3027,20 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бублєйнікова Олега Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» невиплаченого страхового відшкодування в сумі 5 076,88 грн., стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 25 720,49 грн., а також в частині розподілу судових витрат, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування в сумі 5 076,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 25 720,49 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 149,22 грн. судового збору за подання позовної заяви та 179,06 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 916,64 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1 279,03 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 492,80 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 027,20 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді