Справа № 191/6506/25
Провадження № 2/191/3414/25
У Х В А Л А

іменем України

30 березня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Форощук С.А., при секретарі Вехник С.Л.,

за участю представника позивачів - адвоката Маєвської К.В., представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Самсонової Н.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове цивільну справу позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Маєвська Катерина Вікторівни, до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

В С Т А Н О В И В:

позивачі звернулись до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просять зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме приміщенням на 1 поверсі у багатофункціональному торгівельному комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення від свого обладнання платіжного пристрою банківського автомату (банкомату) та повернення власникам.

В обґрунтування позову, позивачі вказали, що нерухоме майно у виді багатофункціонального торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у спільній частковій власності наступних осіб: ОСОБА_2 (1/6 частина), ОСОБА_1 (1/6 частина), ОСОБА_4 (1/6 частина), ОСОБА_5 (3/6 частини). При цьому позивачам стало відомо, що у приміщенні, розташованому на 1 поверсі у вказаному багатофункціональному торгівельному комплексі, що знаходиться в спільній частковій власності розміщено банкомат, належний АТ «Державний ощадний банк України». Водночас, правових підстав для зайняття та подальшого використання такого приміщення відповідач під розміщення банкомату не має, оскільки жодних угод чи згоди від співвласників позивачів підписано не було.

Отже, позивачами поданий негатрони позов та обраний спосіб захисту їх прав у виді усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом його звільнення та повернення владникам.

09 січня 2026 року до початку проведення підготовчого судового засідання від представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 01.05.2023 року між відповідачем в особі начальника філії Дніпровське обласне управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 укладено договір оренди частини нежитлового приміщення № 17/14-14 відповідно до якого, об`єктом оренди є частина нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2 кв.м.; мета оренди розміщення банкомату АТ «Ощадбанк» з метою надання банківських послуг, строк дії договору 2 роки 11 місяців з 16.03.2023 року.

12 січня 2026 року до початку проведення підготовчого судового засідання від представника позивачів надійшла заява про зміну предмету позову, в обґрунтування якої зазначено, що після ознайомлення з відзивом на позовну заяву змінилися обставини справи, тому необхідно змінити предмет позову, доповнити первісні позовні вимоги, а саме просить суд: залучити у якості відповідача ОСОБА_3 ; визнати недійсним Договір оренди частини нежитлового приміщення № 17/14-14 від 01.05.2023 укладений між АТ «Ощадбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 ; зобов`язати АТ «Ощадбанк» усунути перешкоди у користуванні майном приміщенням на 1-му поверсі у багатофункціональному торговому комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх звільнення від свого обладнання платіжного пристрою банківського автомату (банкомату) та повернення власникам; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 10050 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 10050 грн.; судові витрати по справі покласти на відповідачів.

21 січня 2026 року до початку проведення підготовчого судового засідання від представника відповідача надійшли заперечення проти задоволення заяви позивачів про зміну предмета позову.

В підготовчому судовому засіданні представниця позивачів підтримала заяву про зміну предмету позову, навела обґрунтування, викладені у письмовій заяві.

Представниця відповідача в підготовчому судовому засіданні просила відмовити у прийнятті зміни предмету позову.

При вирішенні заяви представника позивача про зміну предмету позову суд виходить з наступного.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі N 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у постанові від 16.03.2018 року в справі № 916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Суд вбачає, що звертаючись з позовною заявою до суду, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме приміщенням на 1 поверсі у багатофункціональному торгівельному комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення від свого обладнання платіжного пристрою банківського автомату (банкомату) та повернення власникам.

Як підставу для позову, позивачі вказали на те, використання відповідачем приміщенням у багатофункціональному торгівельному комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , без належних правових підстав, заважає позивачам як співвласникам вказаного нерухомого майна вільно користуватись та розпоряджатись нерухомим майно, у зв`язку чим просять суд усунути перешкоду у користуванні майном шляхом його звільнення та повернення власникам.

Згідно заяви про зміну предмету позову, поданої до суду 12.01.2026 року, враховуючи наявність договору оренди частини приміщення у багатофункціональному торгівельному комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між відповідачем та одним із співвласником нерухомого майна ОСОБА_3 заявлені вимоги про визнання недійсним договору оренди, усунення перешкод у користуванні майном шляхом його звільнення та повернення власника, а також стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачів збитків упущеної вигоди на підставі ч.3 ст. 22 та ст. 359 ЦК України.

Отже, дослідивши редакцію первісного позову про усунення перешкод у користуванні майном та заяву представника позивачів від 12.01.2026 року про зміну предмету позову на визнання недійсним договір оренди частини нежитлового приміщення № 17/14-14 від 01.05.2023 укладений між АТ «Ощадбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 ; зобов`язання АТ «Ощадбанк» усунути перешкоди у користуванні майном приміщенням на 1-му поверсі у багатофункціональному торговому комплексі, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх звільнення від свого обладнання платіжного пристрою банківського автомату (банкомату) та повернення власникам; стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів збитків у розмірі 10050 грн. (кожному).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Правовий висновок Верховного Суду, що регулює подібні правовідносини викладений у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16, від 22 липня 2021 року.

Отже, суд вбачає, що у заяві про зміну предмету позову, що надійшла на адресу суду 12.01.2026 року фактично змінено як предмет, так і підстави позову, що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, та не допускається.

Крім того, як вбачається з копії договору № 17/14-14 від 01.05.2023 року оренди частини нежитлового приміщення, долученої представником відповідача до відзиву на позов, вказаний договір укладений між відповідачем АТ «Ощадний банк України» в особі начальника філії Дніпровське обласне управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 з метою розміщення банкомату АТ «Ощадбанк» для здійснення банківських послуг. При цьому згідно із положеннями пункту 1 частини 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, розглядаються господарськими судами.

За результатами викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті до розгляду та повернення заяви представника позивачів про зміну предмету позову, яка надійшла на адресу суду 12 січня 2026 року.

Позивач має право продовжити розглядати первісні позовні вимогі до винесення судового рішення по суті в суді або відмовитись від їх розгляду після чого звернутись до суду із зміненими позовними вимогами окремо, вибравши належний спосіб захисту позивача, так як одночасно вказані первинні позовні вимоги і змінені позовні вимоги в одному цивільному провадженні розглядатись не можуть із вищенаведених підстав.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 49, 189, 196-198, 258-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

в прийнятті заяви представника позивачів адвоката Маєвської К.В. про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник адвокат Маєвська Катерина Вікторівни, до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - відмовити та повернути її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятнадцятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. А. Форощук