Справа № 446/2060/25 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т. І.
Провадження № 22-ц/811/39/26 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 рокув справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом в суд до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 58558-12/2024 від 25.04.2025 у сумі 52 053, 20 грн та судові витрати у сумі 3 028, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликлися на те, що 27.12.2024 між ОСОБА_1 та ТзОВ "Стар Файненс Груп" було укладено кредитний договір № 58558-12/2024. 25.04.2025 між ТзОВ "Стар Файненс Груп" та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №250425, у відповідності до якого ТзОВ "Стар Файненс Груп" передає ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі, і за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 250425 про відступлення права вимоги від 25.04.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 37 520, 00 грн у зв`язку із порушенням останнім умов кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав.

Разом з тим, 16.01.2025 між ОСОБА_1 та ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено кредитний договір № 8273268. 27.03.2025 між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до якого ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі, і за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 5 до Договору факторингу № 27/03/25 про відступлення права вимоги від 27.03.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 14 533, 20 грн у зв`язку із порушенням останнім умов кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав. У цьому зв`язку просили позов задовольнити.

Рішенням Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 58558-12/2024 від 27.12.2024 та кредитним договором № 8273268 від 16.01.2025 у розмірі 37 232, 20 грн., що включає суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

У задоволенні позовної вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за неустойкою - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 165, 93 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 , подавши в грудні 2025 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати оскаржуване рішення та постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту відступлення факторингових прав грошової вимоги (виникнення відносин) до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки, на думку апелянта, Договори факторингу не містять повної інформації про істотні умови такого договору, а саме, ціни позову, розміру вимоги, який переходить до позивача, як нового кредитора до відповідача, та факт оплати позивачем договору факторингу. Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги до фактора за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості.

Крім того, зазначає, що позивачем не надано суду доказів видачі та перерахування грошових коштів відповідачу, а нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося ним не у відповідності до норм ЦК України та не у межах встановлених договором строків кредитування.

Вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості внутрішнім документом фінансової установи, який не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити перерахування коштів відповідачу.

В січні 2026 року зареєстровано відзив товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відзив обґрунтований законністю рішення суду першої інстанції та необґрунтованістю доводів апеляційної скарги.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Судом встановлено, що 27.12.2024 між ОСОБА_1 та ТзОВ "Стар Файненс Груп" було укладено кредитний договір № 58558-12/2024 на суму 14 000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.1. Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 14 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) (надалі - комісія, комісія за видачу кредиту) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно п.п. 1.2. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 27.12.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 25.04.2025. Відповідно п.п. 1.3. Договору Клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. В будь-якому випадку додатковий договір підписується обома сторонами.

Відповідно п.п. 1.4. за користування кредитом Товариством нараховуються проценти в проценти в розмірі 0, 90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 1 400, 00 грн (що складає 10,00 % від суми кредиту). Тип процентної ставки: фіксована. Тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту). Розмір процентів та Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Сутність комісії - плата за надання кредиту, комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні, зазначена комісія включається до складу загальної вартості кредиту.

Відповідно п. п. 1.4.2. у випадку сплати Клієнтом першого платежу (за перший розрахунковий період) вчасно тобто 25.01.2025 року, чи до цієї дати, відповідно до Графіку платежу, Товариство має право надати знижку в розмірі ---% на перший платіж. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі прострочення сплати першого платежу, Товариство має право не надавати знижку та він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі, відповідно до Графіку платежів.

Відповідно п.п. 1.5. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів та комісії визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. 1.6. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149 - 49xx - xxxx 1320 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника (Y459), відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону.

Таким чином, відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

25 квітня 2025 року між ТзОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 250425 за умовами якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (а.с.17-18).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №250425 від 25.04.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 58558-12/2024 в розмірі 37520, 00 грн, з яких: 14 000, 00 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 15 120, 00 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 7 000, 00 грн - загальна заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 22-24).

Встановлено й те, що 16.01.2025 між ОСОБА_1 та ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено кредитний договір № 8273268 на суму 3 600, 00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків та штрафних санкцій в разі порушення умов договору (а.с. 28-35).

В подальшому, а саме, 27 березня 2025 року між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/2025, за умовами якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (а.с. 36-38).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 5 до Договору факторингу № 27/03/2025 від 27.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту № 8273268 в розмірі 14 533, 20 грн., з яких: 3 600, 00 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 3 112, 20 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; 7 200,00 грн - неустойка, 621, 00 грн - комісія за надання кредиту (а.с. 42).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, у нього наявна заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 52 053, 20 грн.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір позики № 58558-12/2024 від 27.12.2024 та Договір позики № № 8273268 від 16.01.2025 укладені за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариств - позикодавців шляхом ідентифікації позичальника із зазначенням ним своїх персональних даних, та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такі договори прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладені між ОСОБА_1 та ТзОВ "Стар Файненс Груп", а також ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договори позики за своїм змістом та формою відповідають вимогам, визначеним законом на момент їх укладання та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цими договорами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 570/2984/13-ц.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).

Так, до матеріалів справи позивачем надано докази, які засвідчують факт набуття ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за Договором позики № 250425 від 25.04.2025, зокрема належно оформлений та завірений договір факторингу, витяги з реєстру боржників.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до наведених вимог закону на підтвердження позовних вимог позивач надав належним чином засвідчені витяги з договорів факторингу та витяги з Реєстрів боржників до договорів факторингу, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Тому не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, на те, що позивач не надав доказів переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги та не надав докази оплати ціни продажу за договорами факторингу.

Проведення оплати за договорами факторингу не має вирішального значення для справи, оскільки за умовами усіх договорів факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників і не пов`язаний з оплатою за договорами.

Щодо твердження апелянта про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, то апеляційний суд зазначає таке.

Підписуючи договір позики № 58558-12/2024 від 27.12.2024, відповідач був проінформований і погодився з усіма його істотними умовами. Такий договір ніким не оспорювався та недійсними не визнавався.

Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі № 463/9914/20 дійшов висновку, якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, заперечуючи перерахування йому коштів, не був позбавлений можливості надати суду першої та апеляційної інстанції виписки по картковому рахунку вказаному у кредитному договорі.

Встановивши, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитами, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано, місцевий суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 58558-12/2024 від 27.12.2024 та кредитним договором № 8273268 від 16.01.2025 у розмірі 37 232, 20 грн, і при цьому вірно врахував, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022, тому, тому підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні, а відтак і про часткове задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17).

Відтак, доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 01 грудня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 березня 2026 року.

Головуючий С. М. Копняк

Судді: С. М. Бойко

А. В. Ніткевич