Номер провадження: 22-ц/813/3863/26
Справа № 515/132/24
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Татарбунарський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Татарбунарський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, 11.12.2025 року за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд», ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року - залишено без руху.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору.

У заяві наданій на виконання ухвали скаржник зазначив, що копію рішення суду скаржник отримав 15 серпня 2025 року рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, зазначає, що єдина та виключна причина пропуску строку - об`єктивна неможливість подати обґрунтовану апеляційну скаргу без отримання офіційних доказів. Процес отримання офіційних відповідей від Татарбунарського відділу ДВС та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) об`єктивно тривав тривалий час через бюрократичні процедури. Відповіді були отримані скаржником лише у грудні 2025 року, однак без цих доказів подання апеляційної скарги було б формальним, необґрунтованим та таким, що не має перспектив на задоволення. Так ОСОБА_1 зазначає, що діяв добросовісно, з єдиною метою - подати до суду повний пакет належних та допустимих доказів, які спростовують незаконне рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.03.2026 року визнано причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, зазначені скаржником у заяві про усунення недоліків, неповажними, та продовжено ОСОБА_1 , строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

В ухвалі скаржнику роз`яснено, необхідність викласти інші обставини неподання апеляційної скарги, у строк передбачений ст. 354 ЦПК України, з моменту отримання ним копії оскаржуваного рішення суду, тобто з 15.08.2025 року, та надати відповідні докази.

Разом з тим, роз`яснено, що у разі не звернення до суду із обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Така ухвала апеляційного суду в частині невизнання зазначених скаржником причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду поважними мотивована тим, що копію рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 отримав 15.08.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 152). Щодо посилань скаржника на неможливість подання апеляційної скарги у строк передбачений ст. 354 ЦПК України, оскільки відповіді від Татарбунарського відділу ДВС та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) були отримані скаржником лише у грудні 2025 року, колегія суддів зазначила, що єдиний доданий скаржником доказ на підтвердження/спростування доводів апеляційної скарги, а саме: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів сформований Татарбунарським ВДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) 11.11.2025 року, тобто за місяць до подання ОСОБА_1 апеляційної скарги. Отже, скаржником не наведено обставин, підтверджених відповідними доказами, які унеможливили подання ним апеляційної скарги з часу отримання копії оскаржуваного рішення суду - 15.08.2025 року, а також доказів які б свідчили про належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

Копія ухвали Одеського апеляційного суду від 11.03.2026 року про залишення без руху направлено скаржнику через підсистему (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» та доставлено до Електронного кабінету ОСОБА_1 - 16.02.2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява на усунення недоліків апеляційної скарги. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 дійсно пропустив строк на апеляційне оскарження, однак у попередній заяві він пояснював, що основною причиною була необхідність збору доказів для обґрунтованого оскарження. Крім того, скаржник посилається на те, що згідно з довідкою Татарбунарського відділу ДВС від 06.02.2026 року, станом на 31.12.2024 року заборгованість у відповідача була відсутня, однак рішення суду першої інстанції, яке оскаржує ОСОБА_1 , ґрунтувалося на протилежному - наявності боргу, тому таке рішення суду є помилковим і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Разом з тим, скаржник зазначає, що у своїй апеляційній скарзі він змінив вимогу про моральну шкоду, уточнивши суму 250 000 грн, яку останні просить стягнути на користь спільної з позивачем дитини. Тобто, предметом апеляційного перегляду є не лише інтереси скаржника, а в першу чергу - інтереси малолітньої дитини, яка постраждала від тривалого судового протистояння та порушення її права на спілкування з батьком.

Ознайомившись з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Як вже назначалось, 12 лютого 2025 року Саратським районним судом Одеської області ухвалено оскаржуване рішення.

З матеріалів справи встановлено, що копію рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 отримав 15.08.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 152).

Згідно п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як встановлено в абз. першому ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

За таких обставин, право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, обумовлене часом отримання копії вказаного вище рішення суду, для скаржника обраховується з 15 серпня 2025 року і закінчується 15 вересня 2025 року включно.

Апеляційна скарга сформована через систему «Електронний суд» 11.12.2025 року та отримана судом апеляційної інстанції 12.12.2025 року, що підтверджується штампом суд на апеляційній скарзі.

Отже, апеляційна скарга подана майже через 3 місяці після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Враховуючи викладені обставини та докази, що містяться в матеріалах справи колегія суддів виходить з того, що будучи достовірно обізнаною про наявність цивільної справи та про наявність рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року, ОСОБА_1 не мав перешкод для оскарження зазначеного рішення суду з 15.08.2025 року (з дати отримання копії оскаржуваного рішення суду засобами поштового зв`язку), у строк встановлений ст. 354 ЦПК України.

Тому, за обставин даної справи апеляційний суд визнає наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, у зв`язку з чим ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03.04.2008 року).

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із практики ЄСПЛ також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, оскільки скаржником не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, а зазначені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, причини пропуску ОСОБА_1 цього строку, ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.03.2026 року, визнані неповажними, колегія суддів приходить до переконання, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Татарбунарський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді Одеського апеляційного суду: О.М. Таварткіладзе

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова