ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/1255/17

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1096/26

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Шитченко Н.В., вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права на спадкове майно за законом,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

Не погодившись з таким рішенням суду, 16 березня 2026 року ОСОБА_1 через представника адвоката Березовського О.Д. звернулася з апеляційною скаргою, в якій одночасно заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, мотивуючи його тим, що оскаржуваним судовим рішення вирішено питання про спадкові права та обов`язки ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі.

На запит Чернігівського апеляційного суду цивільна справа № 734/1255/17 надійшла 24 березня 2026 року.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Строки на апеляційне оскарження встановлені ст. 354 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Козелецького районного суду від 14 квітня 2025 року задоволено її позов та визнано за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,69 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку, виданим на ім`я ОСОБА_3 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Указане рішення набрало законної сили 15 травня 2025 року. Звернувшись до Кіптівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на успадковану земельну частку, скаржниця дізналася, що з аналогічною заявою до сільської ради звернулася ОСОБА_2 та на підтвердження права на цю ж земельну частку надала рішення Козелецького районного суду від 05 червня 2025 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 указувала, що рішення Козелецького районного суду від 05 червня 2025 року ухвалено на підставі обставин, що встановлені оскаржуваним рішенням Козелецького районного суду від 30 травня 2017 року, зокрема того, що саме ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд в оскаржуваному рішенні указав також, що інші спадкоємці після померлої ОСОБА_3 відсутні. Водночас ці висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на дату смерті ОСОБА_3 проживала разом з чоловіком, ОСОБА_5 , який фактично прийняв спадщину після померлої дружини.

В апеляційній скарзі представник заявниці зазначає, що зі змістом оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, була ознайомлена лише 26 листопада 2025 року, тобто після спливу визначеного законодавством строку на апеляційне оскарження, що позбавило її можливості подати апеляційну скаргу у визначені ст. 354 ЦПК України строки.

Апеляційний суд виходить з того, що у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Довідавшись про зміст оскаржуваного рішення суду 26 листопада 2025 року, з цією апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише 16 березня 2026 року, тобто, через три з половиною місяця. Скаржниця не наводить причин такого значного зволікання зі зверненням до апеляційного суду та не заначає, чому не звернулась з апеляційною скаргою у визначений законодавством місячний строк з часу, коли дізналась про існування рішення Козелецького районного суду від 30 травня 2017 року, яким, за її твердженням, порушено її права спадкоємця.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або не вчиненням процесуальних дій.

Статтею 43 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку скаржника для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Виходячи з наведеного, скаржниці необхідно протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали звернутися до Чернігівського апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Козелецького районного суду від 30 травня 2017 року, в якій навести поважні підстави її звернення з апеляційною скаргою через три місяці з часу, коли ОСОБА_6 дізналась про зміст оскаржуваного рішення, з наданням відповідних доказів.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права на спадкове майно за законом залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 10-денний строк з часу отримання копії цієї ухвали для подання до Чернігівського апеляційного суду заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням підстав поновлення такого строку.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 та її представнику адвокату Березовському Олексію Дмитровичу.

Роз`яснити заявниці, що у разі неподання заяви із зазначенням підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Суддя Н.В. Шитченко