печерський районний суд міста києва
пр. № 2-5672/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про визнання права власності на транспортний засіб,

УСТАНОВИВ:

08 жовтня 2025 року вказана позовна заява, на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року, надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

13 жовтня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

24 жовтня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

27 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

07 листопада 2025 року через Електронний суд від представника відповідача АТ КБ "ПриватБанк" Іванченко В.С. надійшов відзив на позовну заяву.

05 грудня 2025 року через Електронний суд від представника третьої особи Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві Фесан Т.В. надійшли пояснення на позовну заяву.

07 січня 2026 року через Електронний суд від представника третьої особи Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві Фесан Т.В. надійшли додаткові пояснення.

18 лютого 2026 року від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Іванченко В.С. надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Сторони в засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши заяву і дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, у межах ініційованого питання, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою ст. 12, частиною першою ст. 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

Як передбачено пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За приписами частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Встановлено, що з 01 січня 2026 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2025 року № 1727 «Про внесення зміни до пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388».

Постанова № 1727 чітко визначила перелік винятків із заборони на здійснення перереєстрації транспортного засобу у випадках, коли до сервісного центру МВС надходить звернення щодо транспортного засобу, відомості про лізингодавця при цьому містяться в Єдиному реєстрі боржників.

Вбачається, що станом на теперішній час така заборона не застосовується, зокрема, у разі, якщо транспортний засіб набуто у власність лізингоодержувачем у порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», що свідчить про те, що громадяни, які повністю виконали зобов`язання за договором фінансового лізингу та стали власниками транспортного засобу, можуть безперешкодно здійснити його перереєстрацію в сервісних центрах МВС.

Отже, враховуючи, що на момент розгляду справи предмет спору а саме: неможливість здійснення перереєстрації транспортного засобу за лізингоодержувачем в Територіальному сервісному центрі МВС внаслідок перебування АТ КБ «ПриватБанк» в Єдиному реєстрі боржників усунуто внаслідок змін у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 142, 255, 256, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві про визнання права власності на транспортний засіб.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова