Справа № 279/7932/25 Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.
Категорія 59 Доповідач Шалота К. В.
ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 рокум. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Шалоти К. В.,

суддів Галацевич О. М., Панкеєвої В. А.,

за участю секретаря

судового засідання Прохорчук Д. В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2026 року, постановлену у складі судді Пацко О. О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської ради Житомирської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1.У грудні 2025 року ОСОБА_1 (далі також позивачка) звернулася до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із позовом до Коростенської міської ради Житомирської області (далі також відповідач), про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

2.Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства "Колос" на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що належала померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0104599 від 20 червня 1997 року, виданого згідно з розпорядженням Коростенської районної державної адміністрації від 06 травня 1997 року № 132.

3.Позивачка зазначала, що з 1944 року по вересень 1998 року ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_3 (матір"ю позивачки). Останні вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, фактично проживали однією сім`єю. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Вказувала, що інших спадкоємців за заповітом або за законом, які прийняли спадщину, немає. При зверненні до органів нотаріату з питання оформлення спадкових прав на вказану земельну частку (пай) позивачці було відмовлено, оскільки не підтверджено факт родинних відносин із померлою та факт проживання однією сім`єю.

4.Позивачка вказувала, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини є необхідним для підтвердження спадкування ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 та для оформлення позивачкою спадкових прав після смерті її матері ОСОБА_3 . Також заявниця зазначала, що за життя ОСОБА_3 не оформила своїх спадкових прав на земельну частку (пай), яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

5.Позивачка просила:

? встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п?ять років, в період з 1944 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

? визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області в розмірі 5.11 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЖТ №0104599 від 20 червня 1997 року, згідно з розпорядженням Коростенської районної державної адміністрації від 06 травня 1997 року №132, що залишилось після смерті ОСОБА_3 та отримала право на спадкове майно в порядку трансмісії після смерті ОСОБА_2 .

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

6.Коростенський міськрайонний суд Житомирської області ухвалою від 09 січня 2026 року постановив позовну заяву ОСОБА_1 вважати не поданою і повернув позивачу.

7.Вказана ухвала першої інстанції мотивована тим, що недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 29 грудня 2025 року, якою позовну заяву залишено без руху, позивачем не усунено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

8. ОСОБА_1 з такою ухвалою місцевого суду не погодилася, у зв`язку із чим звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду про повернення позовної заяви і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

9.Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК, передчасно перейшов до оцінки доказів та їх достатності, помилково вимагав подання оцінки вартості спадкового майна, хоча заявлена вимога стосується визнання права на земельну частку (пай), а не вимоги про визнання права власності на майно, а встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідне позивачці для реалізації спадкових прав після смерті матері.

Короткий зміст та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

10.Відзив від відповідача на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

11.Відповідно до частини 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає розгляду справи.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

12.Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2026 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи № 279/7932/25: Шалота К.В. (суддя-доповідач), Галацевич О. М., Панкеєва В. А.

13.Житомирський апеляційний суд ухвалою від 02 лютого 2026 року апеляційну скаргу позивачки залишив без руху та встановив строк для усунення недоліків скарги.

14.Житомирський апеляційний суд ухвалою від 16 лютого 2026 року відкрив апеляційне провадження у справі № 279/7932/25, встановив строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

15.Житомирський апеляційний суд ухвалою від 16 лютого 2026 року призначив справу до апеляційного розгляду в спрощеному позовному проваджені з повідомленням учасників справи.

Короткі позиції учасників справи в апеляційному суді

16.Учасники справи у судове засідання не прибули, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК та вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

17.У апеляційній скарзі позивачка просила розгляд справи проводити у її відсутність.

18.Відповідно до частини 3 статті 372 ЦПК нявка сторін та інших учасників справи у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Межі апеляційного перегляду

19.Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

20.Відповідно до частини другої та п"ятої статті 263 ЦПК законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

21.Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК).

22.Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Позиція апеляційного суду

23.Статтею 2 ЦПК встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

24.Частиною 1 статті 4 ЦПК визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

25.Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК.

26.Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК.

27.Наведені норми процесуального права визначають вимоги до форми і змісту позовної заяви та до документів, що додаються до неї, однак не наділяють суд повноваженнями на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду оцінювати достатність доказів, їх переконливість чи достатність для доведення позовних вимог по суті.

28.За приписами частина третьої статті 185 ЦПК у разі, якщо заява за формою і змістом не відповідає таким вимогам, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі неусунення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

29.Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачці на підставі статті 185 ЦПК, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки позовної заяви позивачкою не усунуті.

30.Колегія суддів не погоджується із таким висновком місцевого суду з таких підстав.

31.Із матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 адвокат Дубенчук М.В. звернувся до суду з позовом до Коростенської міської ради Житомирської області, в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в період з 1944 року по 09 липня 1998 року; визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства "Коло" на території Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .

32.Коростенський міськрайонний суд Житомирської області ухвалою від 29 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , залишив без руху для усунення недоліків із посиланням на те, що до позовної заяви не додано доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 ; не додано доказів відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_3 ; відсутня оцінка вартості земельної частки (паю) на дату звернення до суду з даним позовом; не надано доказів чи видавався державний акт на право власності на земельну частку (пай) взамін сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ №0104599.

33.Також в ухвалі суду першої інстанції зазначив, що у позові заявлено вимогу про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю померлої особи (між померлими), що на думку, місцевого суду суперечить частині 1 статті 4 ЦПК, частина 1 статті 16 ЦК

34.На виконання вимог вказаної вище ухвали суду першої інстанції представником позивачки - ОСОБА_4 5 січня 2025 року подана заяву, в якій виклав пояснення та зазначив інші спадкоємці після смерті відсутні, та вказав про право в підготовчому засіданні заявити клопотання про витребування спадкових справ після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , щодо вимог суду надати грошову оцінку вартості земельної ділянки звертав увагу на те, що позивачкою заявлено немайнову вимогу про визнання права на земельну частку (пай), а не права власності, а щодо вимог суду надати докази чи видавався державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на заміну частки (пай) пояснив, що оригінал сертифікату наявний в позивача та може бути наданий суду для огляду під час розгляду справи.

35.Коростенський міськрайонний суд Житомирської області ухвалою від 09 січня 2026 року визнав позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повернув її позивачеві, оскільки вважав, що позивачка недоліків позовної заяви не усунула.

36.Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

37.У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

38.У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи, що стосується його «прав та обов`язків цивільного характеру» упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

39.Так, у пункті 1 статті 6 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле («Найт-Ліман проти Швейцарії» [ВП], 2018, § 113; «Голдер проти Сполученого Королівства» 1975, § 36)

40.Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

41.Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року в справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

42.Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 надала до суду позовну заяву, в якій визначилась зі змістом позовних вимог, зазначивши у поданій заяві посилання на обставини та докази, які, на її думку, підтверджують позовні вимоги.

43.За змістом статей 13, 175 ЦПК позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

44.У постанові Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 201/1333/19 зроблено висновок про те, що незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу.

45.Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не може бути підставою для повернення позовної заяви, що по своїй суті є перешкодою у доступі до правосуддя.

46.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 січня 2024 року у справі №320/14843/23 наголосила, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви не вправі надавати оцінку викладеним позивачем обставинам і доказам, а неповнота обґрунтування позовних вимог чи ненадання доказів на їх підтвердження не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її подальшого повернення.

47.Питання про подання доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є процесуальним питанням, яке вирішуються судом під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі. Необхідні докази можуть бути долучені позивачем до початку розгляду справи по суті, у підготовчому засіданні, а недоведеність тієї чи іншої вимоги чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може стати підставою для відмови у задоволенні позову по суті.

48.Вимоги суду першої інстанції про подання доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доказів того, чи видавався державний акт на право власності на земельну частку (пай) взамін сертифіката на право на земельну частку (пай), стосується не дотримання формальних вимог до позовної заяви, а встановлення обставин справи, що суд першої інстанції має з`ясовуватися під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.

49.Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 серпня 2020 року в справі №910/13737/19 виснувала, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці (пункт 52, 55, 57).

50.Змістом другої позовної вимоги є визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 , тобто вимога немайнового характеру про захист права, а не вимога про визнання права власності на земельну частку (пай) як помилково вважав суд першої інстанції, безпідставно вимагаючи в ухвалі про залишення позовної заяви без руху надати оцінку вартості земельної частки (паю) на дату звернення до суду з позовом.

51.У цій справі, що переглядається повернення позовної заяви позивачки з підстав, наведених в ухвалі суду першої інстанції, мало наслідком непропорційне обмеження права позивачки на доступ до правосуддя, оскільки фактично зводилося до вимоги суду надати докази та передчасної оцінки поданих позивачкою доказів ще до відкриття провадження у справі.

52.Отже, доводи апеляційної скарги про те, що подана позовна заява відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК, однак суд першої інстанції передчасно перейшов до оцінки доказів, безпідставно вимагав подання доказів відсутності інших спадкоємців, оцінки вартості спадкового майна, доказів щодо видачі державного акту, а також помилково вважав, що вимога про встановлення факту спільного проживання заявлена не в інтересах позивачки, є обґрунтованими.

53.Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції порушив норми процесуального права та залишаючи позовну заяву без руху вдався до надмірного формалізму та дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачціз підстави, передбаченої частиною 3 статті 185 ЦПК, чим порушив право позивачки на доступ до суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

54.Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

55.За змістом частини 1 статті 379 ЦПК підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

56.Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо розподілу судових витрат

57.Оскільки за наслідками апеляційного перегляду розгляд справи не закінчено, питання розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК, Житомирський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

2. Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 січня 2026 року у справі № 279/7932/25 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Суддя-доповідач К. В. Шалота

Судді: О. М. Галацевич

В. А. Панкеєва