Номер провадження: 22-ц/813/477/26
Справа № 522/2335/24
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

переглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи АТ «Одесагаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (-далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи АТ «Одесагаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 8 250,72 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачкою, в період з жовтня 2021 року по липень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 15 356, 43 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивачем повідомлено, що після звернення позивача до суду з позовом відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості за спожитий природний газ, а саме, 18 січня 2024 року - 413,96 грн, 25 квітня 2024 року - 6 691,75 грн. Таким чином, розмір заборгованості за спожитий природний газ за період з жовтня 2021 року по липень 2023 року становить 8 250,72 грн.

24 лютого 2025 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи АТ «Одесагаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 8 250,72 грн задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 8 250, 43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ст. ст. 368, 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною 1 статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт того, що відповідачкою ОСОБА_1 сума за поставлений природний газ у встановлені строки сплачена не була.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13 лютого 2007 року належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 30.11.2021, ОСОБА_1 ознайомилися з умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 на офіційному сайті НКРЕКП, та приєдналася до умов договору.

Як вбачається із довідки «Фінансовий стан» (рахунок 250092639), з врахуванням наданої заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 16.10.2024, сума заборгованості ОСОБА_1 за спожитий природний газ за період з жовтня 2021 року по липень 2023 року (включно) становить 8 250, 72 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» та п. 2 Розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Отже постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

З матеріалів цивільної справи вбачається та не заперечується відповідачкою, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та укладено договір на поставку природнього газу №250092639.

Відповідно до п. 23 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (-далі Привила), та п. 4.4 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500, об`єм (обсяг) постачання та споживання споживачем природного газу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Як встановлено судом, оператором ГРМ є АТ «Одесагаз».

Відповідачкою повідомлено, що вона обізнана про наведений спосіб передання обсягу спожитого нею як споживачем природного газу та зазначила, що між нею та АТ «Одесагаз» також наявний договір на підставі якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Пунктом 4 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача (пункт 5 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем ).

Так, пунктом 6 цієї глави передбачено, що побутовий споживач має право нечастіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути з відповідачки борг за спожитий природний газ в розмірі 8 250,72 грн, зазначивши, що природний газ поставлено відповідачці в період з жовтня 2021 року по липень 2023 року.

Відповідачкою у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначається, що нею виявлена невідповідність даних фактичного споживання природного газу

відповідно до даних приладу обліку, встановленого в належній мені квартирі, та

відображених в особистому кабінеті в розділі «Показники», з даними про

споживання, відображеними в розділі «Споживання», які у свою чергу передані ТОВ «ГК «Нафтогаз України». А саме, за період з 30.04.2022 по

01.12.2023 р. за даними газового лічильника №0595862 споживання по моїй квартирі

становить 52 м3 (показання на 30.04.2022 - 5447 м3, на поточну дату - 5598 м3). Втім,

Оператором ГРМ (ПАТ «Одесагаз») передано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за цей період споживання 721,95 м3 природного газу.

Також відповідачкою ОСОБА_1 повідомлено, що виявивши

ці невідповідності і розуміючи те, що вона напряму не може проводити звірку показників

лічильнику з ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна», 09.10.2023, ОСОБА_1

письмово звернулась до АТ «Одесагаз» з проханням провести перерахунок по особистому рахунку № НОМЕР_1 та передати оновлені дані до ТОВ «Газопостачальна

компанія «Нафтогаз Україна» для здійснення перерахунку по моєму особистому

рахунку № НОМЕР_2 . Звернення із додаванням фото поточних показників приладу

обліку природного газу, встановленого в моїй квартирі, відповідачка направила на електронну

адресу АТ «Одесагаз» та в копії на електронну адресу

ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» .

Колегією суддів вбачається, що судом першої інстанції не було надано оцінку повідомленим відповідачкою відомостям.

Слід зауважити, що позивачем не було надано інформацію щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу за адресою відповідачки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачка ОСОБА_1 не ухиляється від оплати спожитих послуг, а саме за постачання природного газу, про що свідчить її добровільна оплата послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

В свою чергу, під час розгляду справи в суді першої інстанції не було досліджено причин розбіжностей в показаннях об`ємів (обсягів) спожитого природного газу та не обґрунтовано стягнення заявленої позивачем суми заборгованості.

Суд першої інстанції під час розгляду справи жодним чином не дослідив докази, надані відповідачем, не надав їм правової оцінки, не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи та як наслідок, прийшов до передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (ст. 374 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до положень ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як роз`яснено у п. 35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з викладеного з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2025 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи АТ «Одесагаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда