ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/415/26
провадження № 2-з/691/2/26
УХВАЛА

25 березня 2026 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., розглянувши заяву з додатками про забезпечення позову, -

встановив :

25 березня 2026 року до Городищенського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження та будь-які інші реєстраційні дії щодо житлового будинку, загальною площею (кв.м): 78.9, житловою площею (кв.м.):52.6, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, запис про право власності №55530970.

В обґрунтування вимог, заявник посилається на те, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могла укласти договір дарування житлового будинку, загальною площею (кв.м): 78.9, житловою площею (кв.м.):52.6, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, запис про право власності №55530970, на користь рідного брата позивача ОСОБА_3 , що посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія та номер 2935 Приватним нотаріусом Черкаського районного округу Черкаської області Старовойтовим Олександром Сергійовичем (номер свідоцтва НОМЕР_1 ) за індексним номером рішення 73740661. ОСОБА_2 з 02 червня 2023 року перебуває на обліку в лікаря-психіатра, з початковим діагнозом: емоційно-лабільний розлад. В подальшому стан поступово погіршувався, прогресивно знижувалася пам`ять, інтелект (консультативний висновок спеціаліста від 23 березня 2026 року виданого на ОСОБА_2 додається). В подальшому з 08 вересня 2025 року по 16 вересня 2025 року вона лікувалася в стаціонарному відділенні №10 КНП «Черкаська психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради у зв`язку із погіршенням психічного стану з діагнозом деменція. ОСОБА_1 доглядає та проживає разом із ОСОБА_2 та в подальшому є спадкоємцем першої лінії спорідненості та особою, яка матиме право користуватися та розпоряджатися майном ОСОБА_2 та вважає, що вищевказаним правочином прямо порушуються його права та інтереси, як майбутнього спадкоємця, особи, яка здійснює догляд. У зв`язку із наявними психічними захворюваннями ОСОБА_2 вважає, що вона не могла самостійно, без сторонньої допомоги поїхати до м. Черкаси до нотаріуса для укладення договору дарування, та ще й в подальшому, якщо таке відбулося, прочитати текст договору дарування, усвідомлювати значення тексту та своїх дій, керувати ними, в силу свого безпорадного стану вона не розуміла який насправді документ підписала, а тому все це неможливо в силу її фізичного та психічного стану.

Вивчивши всебічно, повно, об`єктивно обставини справи, вказані заявником у заяві, та всі фактичні дані, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, приходжу до наступного рішення.

Згідно ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і за ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефектний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову може бути подана, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», визначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, згідно яких, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Так, до Городищенського районного суду Черкаської області дійсно 25 березня 2026 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова Олександра Сергійовича про визнання договору дарування недійсним. Заявник (позивач) у змісті заяви про забезпечення позову посилається на те, що його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могла укласти договір дарування житлового будинку на користь рідного брата відповідача ОСОБА_3 , що посвідчений 20 червня 2024 року, остільки за станом свого здоров`я не могла прийняте таке рішення і взяти участь в нотаріальних діях. На день судового розгляду заяви про забезпечення позову, слід зробити висновок, що між сторонами виник спір про право, який є необхідним вирішити в судовому порядку.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 провадження № 61-2417сво19.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 , суд на підставі вивчених матеріалів судової справи, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника (позивача) щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд, при прийнятті рішення, врахував інтереси не тільки заявника (позивача), а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено у відсутність сторін і такі дії суду не можуть розцінюватися, як порушення їх прав та інтересів, остільки такий порядок визначений цивільно-процесуальним законодавством. Суд, має своїм обов`язком, досягнення балансу між правом заявника (позивача) на захист його порушених прав та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, ст.ст. 149, 150, 152, 153, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суддя, -

постановив :

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задоволити.

Накласти заборону на відчуження та будь-які інші реєстраційні дії щодо житлового будинку, загальною площею (кв.м) 78.9, житловою площею (кв.м.):52.6, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, запис про право власності №55530970.

Виконання ухвали суду доручити державному нотаріусу Городищенської державної нотаріальної контори, а сторонам у справі надіслати, для відому.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Державному нотаріусу Городищенської державної нотаріальної контори матеріали виконання ухвали направити в Городищенський районний суд Черкаської області.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М.Савенко