Провадження №: 4-с/755/15/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Грищенко С.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Скарга обґрунтована тим, що у жовтні 2003 року колишня дружина, ОСОБА_3 , з якою ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 1987 по 2003 рік, звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про поділ майна подружжя, набутого під час шлюбу. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2005 року, за результатами розгляду первісного та зустрічного позову, суд ухвалив здійснити поділ майна подружжя у спосіб, який не задовольнив жодну із сторін і судові процеси тривали до кінця 2006 року. На підставі рішення суду першої інстанції позивачу за первісним позовом, ОСОБА_3 , був виданий виконавчий лист №2-188/2005, згідно з яким на користь ОСОБА_3 було виділено облігацію державної цільової безпроцентної позики 1990 року вартістю 9975 гривень. За заявою стягувача, ОСОБА_3 , відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва від 24 серпня 2005 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-188/2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 4987 грн. Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва 05 жовтня 2005 року ухвалена постанова про арешт майна боржника, а саме, як вбачається з постанови державного виконавця Синельник Ю.М., накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Серед сімейних архівних документів збереглося письмове звернення боржника ОСОБА_1 до ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва від 27.07.2009 року з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на ухвалу Верховного Суду України від 25.05.2006 року, на підставі якого рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2006 року в частині зазначеного стягнення скасовано. Листом від 04.08.2009 №В4-98 ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва повідомив стягувача і боржника, що постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №2-188 від 20.07.2005 виданому Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь стягувана - ОСОБА_3 , коштів в сумі 4987,5 грн. та виконавчий лист повертає до Дніпровського районного суду міста Києва. До листа додані постанова про закінчення в/п та виконавчий лист. Однак арешт з квартири з невідомих причин ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва знятий не був і фактично дійсний до цього часу, враховуючи вищевикладені обставини. У шлюбі з ОСОБА_2 скаржник перебуває з 19 лютого 2004 року. Квартира АДРЕСА_1 , була придбана ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище його дружини), 04 квітня 2000 року. Таким чином, арешт на квартиру АДРЕСА_1 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва Синельник Юлією Миколаївною був накладений згідно з постановою Відділу від 05 жовтня 2005 року безпідставно та незаконно. 22 вересня 2025 року ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Рильської Л.С. Київського міського нотаріального округу (м.Київ) з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належної скаржнику на праві власності квартири АДРЕСА_1 та отриманні відповідного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки з моменту придбання квартири вона не була належним чином зареєстрована. Приватний нотаріус Рильська Л.С. після обробки відповідної інформації у доступному їй Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно належного ОСОБА_2 об`єкту нерухомості повідомила, що для надання замовленої послуги існують перешкоди у вигляді заборони на відчуження майна, - на належну їй квартиру накладено арешт на підставі постанови АК №209145, від 05.10.2005, ВДВС Дніпровського району, заборона №220. На підтвердження відмови у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус надала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта згідно з яким вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 київською державною нотаріальною конторою накладено арешт, як на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови АК №209145 від 05.10.2005 року, виданої відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва. Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заявником у процедурі накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 зазначено 10-ту київську державну нотаріальну контору. Згідно з наданою Київським державним нотаріальним архівом постановою державним виконавцем Синельник Юлією Миколаївною відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва встановлено, що згідно заяви стягувача від 04.10.2005 року за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності. Виявляється, що необґрунтованої заяви стягувача, ОСОБА_3 , було достатньо, щоб державний виконавець наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка не перебувала і не перебуває у власності ОСОБА_1 . З наявними отриманими письмовими доказами про безпідставність накладеного арешту у 2005 році на належну ОСОБА_2 квартиру та закінченням виконавчого провадження у 2009 році представник скаржника звернувся з адвокатським запитом та долученою до нього заявою від імені власниці квартири, ОСОБА_2 , про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві. Незважаючи на наявність письмових доказів, достатніх для зняття арешту з квартири, яка належить дружині скаржника, та на яку свого часу безпідставно був накладений арешт, листом від 12.11.2025 №140903 Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції за результатами розгляду запиту повідомив, що перевіркою АСВП (Автоматизованою системою виконавчих проваджень) встановлено, що постанова АК №209145, 05.10.2005 на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна №2520681 у Відділі не обліковується. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зняття арешту з майна. Для вирішення Вашого питання пропонуємо звернутися з відповідною заявою до суду. Отримавши негативну відповідь від органу примусового виконання про зняття арешту з квартири, яка перебуває під забороною після ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2009 року, власник квартири, ОСОБА_2 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання, як це передбачено ч.1 ст.448 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року (справа №755/22548/25, суддя Галаган В.І.) відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції з посиланням на те, що право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. У даному випадку порушені права на користування власністю не скаржника, а власника квартири, ОСОБА_2 . Однак, враховуючи наведені вище обставини, а також, керуючись рекомендаціями, викладеними в листі від 12.11.2025 №140903 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, та ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року, 04 грудня 2025 року звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою від імені сторони виконавчого провадження з метою врегулювання питання на користь власника квартири. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року (справа №755/23809/25, суддя Марфіна Н.В.) скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, заінтересована особа: ОСОБА_2 - повернуто скаржнику без розгляду. В порушення вимог ст.448 ЦПК України скарга ОСОБА_1 не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету скаржника та інших учасників справи, не містить будь-яких даних про стягувана та мотиви не залучення стягувана до участі у справі. Врахувавши викладені вимоги, в черговий раз звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою від імені сторони виконавчого провадження та залучивши до участі у справі заінтересованих осіб в очікуванні прийняття рішення по зняттю арешту з квартири АДРЕСА_1 .

23 грудня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції, та призначено скаргу до судового розгляду.

Представник скаржника - адвокат Старов В.Ю. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги за скаргою підтримав, просив їх задовольнити.

До суду заінтересовані особи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у жовтні 2003 року колишня дружина, ОСОБА_3 , з якою ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 1987 по 2003 рік, звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про поділ майна подружжя, набутого під час шлюбу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2005 року, за результатами розгляду первісного та зустрічного позову, суд ухвалив здійснити поділ майна подружжя у спосіб, який не задовольнив жодну із сторін і судові процеси тривали до кінця 2006 року.

На підставі рішення суду першої інстанції позивачу за первісним позовом ОСОБА_3 виданий виконавчий лист №2-188/2005, згідно з яким на користь ОСОБА_3 було виділено облігацію державної цільової безпроцентної позики 1990 року вартістю 9975 гривень.

За заявою стягувача, ОСОБА_3 , відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва від 24 серпня 2005 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-188/2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 4987 грн.

Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва 05 жовтня 2005 року ухвалена постанова про арешт майна боржника, а саме, як вбачається з постанови державного виконавця Синельник Ю.М., накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 письмово звертався з заявою до ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва від 27.07.2009 року з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на ухвалу Верховного Суду України від 25.05.2006 року, на підставі якого рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2006 року в частині зазначеного стягнення скасовано.

Листом від 04.08.2009 №В4-98 ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва повідомив стягувача і боржника, що постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу №2-188 від 20.07.2005 виданому Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь стягувана - ОСОБА_3 , коштів в сумі 4987,5 грн. та виконавчий лист повертає до Дніпровського районного суду міста Києва. До листа додані постанова про закінчення в/п та виконавчий лист.

У шлюбі з ОСОБА_2 скаржник ОСОБА_1 перебуває з 19 лютого 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_1 , виданого 19 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві.

Квартира АДРЕСА_1 , була придбана ОСОБА_4 , 04 квітня 2000 року, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири АВК №308649 від 04 квітня 2000 року, посвідченого Ніколіною В.Ф., державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий №3-1050.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 київською державною нотаріальною конторою накладено арешт, як на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови АК №209145 від 05.10.2005 року, виданої відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва.

Згідно з наданою Київським державним нотаріальним архівом постановою АК №209145 від 05.10.2005 року виданою державним виконавцем Синельник Юлією Миколаївною відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва встановлено, що згідно заяви стягувача від 04.10.2005 року за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності.

Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заявником у процедурі накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 зазначено 10-ту київську державну нотаріальну контору.

Листом від 12.11.2025 №140903 Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції за результатами розгляду запиту повідомив, що перевіркою АСВП (Автоматизованою системою виконавчих проваджень) встановлено, що постанова АК №209145, 05.10.2005 на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна №2520681 у Відділі не обліковується. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зняття арешту з майна. Для вирішення Вашого питання пропонуємо звернутися з відповідною заявою до суду.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; 19) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди; 19) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 4 і 19 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Верховний Суд в своїй постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17 зазначив, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі - «Інструкція № 512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

По даній справі було встановлено, що відкрите виконавче провадження із стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості з виконання виконавчого листа № 2-188/2005 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва відсутнє. 04.08.2009 року державним виконавцем Біляковським О.М. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд дійшов висновку, що виконавцем неправомірно не скасовано обмежувальні заходи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК №209145 від 05.10.2005, виданої відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК №209145 від 05.10.2005, виданої відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Києва та не знятий своєчасно на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2009 року відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 27.03.2026 року.

Суддя: