Справа № 604/67/26
Провадження № 2/604/206/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року cелище Підволочиськ Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

24 липня 2025 року через систему «Електронний суд» Товариства з обмеженою відповідальністю«Бізнес позика» звернулось до Підволочиського районного суду Тернопільської області із позовною заява про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 50683,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, неналежне виконанням відповідачем умов договору № 523581-КС-001 про надання кредиту від 31.01.2025 року, укладеного між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 , шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Так, 31.01.2025 року позивач направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір, яку відповідач ОСОБА_1 прийняв на умовах, визначених офертою. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону останнього. За твердженням позивача, ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за вказаним Договором кредиту а надав відповідачу грошові кошти в розмірі 29000 грн шляхом перерахування їх на банківську картку останнього № НОМЕР_1 , яку він вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. В свою чергу відповідач належним чином не виконав умови укладеного договору та лише частково сплатив кошти у загальному розмірі 19079,54 грн.

Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом, однак своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим за розрахунками позивача станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість у розмірі 50 683,16 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 283,86 грн; суми прострочених платежів по процентах 11 899,30 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 14 500,00грн.

Оскільки відповідач добровільно не сплатив суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором № 523581-КС-001 про надання кредиту від 31.01.2025 року у загальному розмірі 50 683,16 грн та в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40грн

Ухвалою судді від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі № 604/852/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24 лютого 2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає та просить відмовити позивачу у задоволені позову у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції посилається на наступні обставини. Зазначає, що ним були сплачені грошові кошти на погашення кредиту в розмірі 19079,54 грн. за перший період користування кредитом, проте позивачем не враховано проведену оплату, поряд з цим не погоджується з здійсненим позивачем розрахунком заборгованості, вказує, що з даного розрахунку заборгованості неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо, відсутні відомості про сплату відповідачем грошових коштів, вказаний розрахунок містить недостовірні відомості, технічні помилки, а тому є неналежним доказом наявності заборгованості відповідача за кредитом. За твердженням відповідача, він отримав суму позики в розмірі 29 000,00 грн. та у перші періоди користування сплатив грошові кошти в розмірі 19079,54 грн, вказує, що позивачем неправомірно нараховано, заборгованості по відсотках на підставі ст. 625 ЦК України у сумі 14500.00грн. та заборгованості по комісії за видачу кредиту в сумі 5 800,00 грн., з урахуванням зазначеного вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

04 березня 2026 року від представника ТОВ «Бізнес позика» надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивачем викладено свої аргументи в обґрунтування заявленого позову та на спростування тверджень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. За твердженням позивача у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечує наступних юридичних фактів: укладення Кредитного договору з позивачем; отримання кредитних коштів за Кредитним договором; здійснення платежів за Кредитним договором; наявність заборгованості за Кредитним договором. Вказує, що зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. Зазначає, що при укладені кредитного договору, сторонами погоджено порядок нарахування процентів за користування кредитом у випадку не належного виконання позичальником умов договору, тому з урахуванням п.4.2. та п.п. 4.2.4. Кредитного договору позивачем правомірно здійснено коригування умови про нарахування Процентів. Поряд з цим зазначає, що для спростування позовних вимог позивача, сторона відповідача мала б надати суду докази здійснення всіх платежів за Кредитним договором у розмірі та строк, відповідно до встановленого у п. 4.2.2. Кредитного договору графіку платежів, однак сторона відповідача таких доказів суду не надала. Вказує, що всі платежі відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. З урахуванням зазначеного оцінює надані докази на свою користь та просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України за відсутності сторін, які подали відповідні заяви про розгляд справи за наявними матеріалами у справі без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором.

Судом встановлено, 31.01.2025 року ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію укласти Договір (оферту) № 523581-КС-001 про надання кредиту.

Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8225, на номер телефону, зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті.

31.01.2025 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою, про що свідчить підписання Акцепту електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8225.

31.01.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір № 523581-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписаний відповідачем ОСОБА_1 31.01.2025 року о 16:49:49 год. за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору UA-8225.

Отже, між сторонами було укладено Договір № 523581-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Підписанням договору відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування ї придбання ( п.п. 11.3.1. Кредитного договору)

Згідно п. 2.1 Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит в розмірі 29 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі - Правила).

Сторонами кредитного договору погоджено загальний розмір кредиту29000грн.; строк, на який надається кредит, становить 16 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 0,7%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 0,7%, фіксована; комісія за надання кредиту становить 5800грн; строк дії договору до 23.05.2025року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 50999,54грн;загальні витрати за кредитом 21999,54грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3387,08 % (п.п. 2.3 - 2.9 Договору).

Підпунктом 4.2.2 Пункту 4.2 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

За умовами п.4.2. Кредитного договору Позичальнику здійснюється нарахування Процентів за Зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. Договору, починаючи з першого для користування Кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати Процентів за Зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії Договору за умови сплати Позичальником своєчасно і у повному обсязі Процентів, Комісії та частини суми наданого Кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до Договору. У разі несплати Позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування Процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення Строку кредитування за цим Договором.

Відповідно до п.п. 4.2.4 та 4.2.5. Кредитного договору У разі не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, зокрема враховуючи те, що у такому разі умови про нарахування Процентів за Зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані Проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, водночас Сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Скасування умови про нарахування Процентів за Зниженою процентною ставкою та початок нарахування Процентів за Стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі не є зміною істотних умов цього Договору

Сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно-правових актів законодавства України та цього договору (п. 7.1 Кредитного договору).

Також, 31.01.2025 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-8061 підписав паспорт споживчого кредиту, згідно з умовами якого сума кредиту становить 29000 грн, строк кредитування 113 днів (24 тижні). Згідно з Паспортом споживчого кредиту - Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування та вартістю кредиту.

Згідно з анкетою клієнта ОСОБА_1 , при зверненні до ТОВ «Бізнес Позика» з метою надання кредиту вказав номер банківської картки для перерахування коштів № НОМЕР_1 .

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та переказав 31.01.2025 відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 29000,00 грн. на номер платіжної картки № НОМЕР_2 , вказаний позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід.»

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 08.01.2025 року становить 50683,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту -24283,86грн.; сума прострочених платежів по відсотках- 11899,30грн.; по відсоткам за ст. 625ЦПК України - 14500 грн.

Отже, договір № 523581-КС-001 про надання кредиту є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення Договору і волевиявлення учасників Договору було вільним.

Тобто ТОВ «Бізнес позика» виконало зі своєї сторони умови Кредитного договору, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснив платежі на загальну суму 19079,54 грн. Які розподіленні ТОВ «Бізнес позика» наступним чином : погашення по тілу кредиту 4716,14грн, погашення по відсотках 8563,40грн та погашення по комісії 5800грн.

Зробивши платежі з погашення боргу на виконання умов кредитного договору, Відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту N 523581-КС-001.

Суд вказує, що відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі N 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).

Поряд з цим судом враховано, що у наданому відповідачем відзиві на позовну заяву останнім не спростовано факт укладення кредитного договору та факт отримання кредитних коштів, поряд з цим відповідач фактично визнав зазначені обставини та вказав про проведення часткової оплати з погашення кредиту.

Щодо тверджень відповідача щодо не зарахування позивачем грошових коштів сплачених ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2.2. кредитного договору сторони погодила та встановили графік платежів.

Так, згідно зазначеного графіку Позичальник 14.02.2025 повинен сплатити перший платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 3045,00грн та нарахованої комісії у розмірі 3335,00грн; 28.02.2025 повинен сплатити другий платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 2842,00грн, часткової сплати основної суми у розмірі 1073,00грн; 14.03.2025 повинен сплатити третій платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 2736,86грн та часткової сплати основної суми у розмірі 3643,14грн; 28.03.2025 повинен сплатити четвертий платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 2379,86грн та часткової сплати основної суми у розмірі 4000,14грн; 11.04.2025 повинен сплатити п`ятий платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 1987,86грн та часткової сплати основної суми у розмірі 4392,14грн; 25.04.2025 повинен сплатити шостий платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 1557,36грн та часткової сплати основної суми у розмірі 4822,64грн; 09.05.2025 повинен сплатити сьомий платіж у розмірі 6380,00грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 1084,72грн та часткової сплати основної суми у розмірі 5295,28грн; 23.05.2025 повинен сплатити восьмий платіж у розмірі 6339,54грн, зазначена суму складається з нарахованих за користування процентів у розмірі 565,88грн та часткової сплати основної суми у розмірі 5773,66грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем здійснювалась сплата погоджених платежів не у відповідності до погодженого графіку, в порушення п. 4.2.2. кредитного договору. Відповідачем сплачено : 14.02.2025 платіж у загальному розмірі 6380грн, 26.02.2025 платіж у загальному розмірі - 6380грн; 14.03.2025 платіж у загальному розмірі -6319,54грн. Відповідно до інформації, що відображається в наданому позивачем розрахунку, інші платежі ОСОБА_1 не сплачено у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Отримані від ОСОБА_1 , ТОВ «Бізнес позика» в рахунок погашення кредиту грошові кошти у загальному розмірі 19079,54грн розподілені позивачем наступним чином : 4716,14 грн за кредитом, 8563,40 грн- по відсотках; 5800грн по комісії, що відповідає умовам погодженого графіку.

Таким чином твердження відповідача щодо не зарахування позивачем проведеної ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Водночас ОСОБА_1 не надано виписки по платіжній картці НОМЕР_2 на спростування обставин отримання 31.01.2025 кредиту в сумі 29000,00 грн. Доказів перерахуванні коштів на виконання умов указаного договору відповідачем до суду не надано.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 договору № 523581-КС-001 про надання кредиту від 31.01.2025 з повернення кредиту в сумі 24283,86грн.; по сплаті відсотків- 11899,30грн.

Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено.

Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.652ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 14 500,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, заборгованість у сумі 14500,00 грн за сумою заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ відповідачу ОСОБА_1 нарахована безпідставно, а отже у стягненні з нього цієї суми слід відмовити.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 36183,16грн.

В ході розгляду справи відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за договором № 523581-КС-001про надання кредиту від 31.01.2025.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Бізнес Позика»не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, якою передбачено що, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, ТОВ «Бізнес Позика»має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору №523581-КС-001 про надання кредиту від 31.01.2025, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договорам та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» за договором №523581-КС-001 про надання кредиту від 31.01.2025 заборгованості у розмірі 36183,16грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 24283,86грн.; заборгованість по відсотках- 11899,30грн.; в частині стягнення заборгованості по відсоткам нарахованим в порядку ст. 625 ЦПК України у розмірі 14000,00 грн слід відмовити.

Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Позовні вимоги задоволено на 71% (36183,16грн. / 50683,16х 100% .).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1890.30 грн (2662,40 грн х 71% / 100 %) судового збору

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 205, 207, 512, 514, 513, 516,1050,1054,1055,1077,1078ЦК України ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 263-265, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, Місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором № 523581-КС-001 про надання кредиту від 31.01.2025року, у загальному розмірі 36183,16 (тридцять шість тисяч сто вісімдесят три гривні 16 копійок), з яких: заборгованість по тілу кредиту 24283,86 (двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят три гривні 86 копійок); заборгованість по відсотках- 11899,30 ( одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 30 копійок); а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1890,30 ( одна тисяча вісімсот дев`яносто гривень 30 копійок), а всього стягнути 38073,46 ( тридцять вісім тисяч сімдесят три гривні 46 копійок.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 30 березня 2026 року.

Суддя В.М. Сіянко