Справа № 642/1823/25
Провадження № 2-ві/638/20/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Двойних А.С.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Авілової О. М. про відвід головуючого судді Щепіхіної В.В. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харків з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харків від 08.04.2025 року вказану позовну заяву направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Жовтневого (Покровського) районного суду м. Кривого Рогу.

Ухвалою Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 13.06.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Харкова.

29.08.2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова з Покровського районного суду м. Кривого Рогу надійшла вказана цивільна справа та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025 року розподілена судді Щепіхіній В. В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.11.2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18.02.2026 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 12.11.2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звернувся через представника з заявою про відвід (24.03.26 вх.№21078) судді Щепіхіної В. В. від розгляду вказаної справи, зазначивши, що суд першої інстанції не пересвідчився належним чином щодо складу правовідносин, предмет та підстави заявлених позивачем вимог у справі №642/6018/24 та у цій справі. Суддею витребувано інформацію до відкриття провадження у справі, в подальшому безпідставно відмовлено у відкритті провадження у справі, що свідчить про упередженість судді Щепіхіної В. В. при розгляді даної справи. Вважає суддю упередженою та такою, чиї дії викликають недовіру внаслідок допущення процесуального порушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 26 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення питання в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Матеріали заяви про відвід передано на розгляд судді Подус Г.С. в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 26.03.2026 року.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст.40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про відвід судді Щепіхіної В.В., оглянувши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Вирішуючи питання по суті заяви, суд зауважує, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст.ст.36, 37 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також статтею 37 ЦПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Так, статтею 39 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити відвід судді.

Разом із цим відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Ознайомившись з викладеними в заяві про відвід судді доводами, суд вважає, що заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода заявника із постановленою ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова Щепіхіної В.В. від 12.11.2025 року про відмову у відкритті провадження у справі не є в розумінні ст.ст. 36, 37 ЦПК України підставою для відводу головуючого. Така незгода може бути оскаржена у суді вищої інстанції, чим заявник і скористався.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому в задоволенні заяви про відвід головуючого у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.33, 36, 38-40, 182, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Авілової О. М. про відвід головуючого судді Щепіхіної В.В. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя - залишити без задоволення.

Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя - проводити у тому ж складі суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: