ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/1160/24 Номер провадження 22-ц/814/147/26Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Сальної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року заявник звернулась до суду із вказаною заявою, у якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з березня 2012 року.

В обгрунтування заяви заявниця зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад 12 років перебувають у стосунках, а з березня 2012 року проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство.

07.03.2024 року заявницею та ОСОБА_2 в Котелевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була запланована реєстрація шлюбу, що підтверджується довідкою вих.№2/30.22-52 від 05.01.2024 року. Однак, 31.01.2024 року в районі населеного пункту Богданівка Донецької області, захищаючи Батьківщину, її суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість, виконуючи бойове завдання ОСОБА_2 зник безвісти, про що ОСОБА_1 отримала сповіщення сім`ї №7/624 від 02.02.2024 року.

06.08.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріату уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) Міністерства внутрішніх справ України щодо отримання витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин стосовно ОСОБА_2 , проте їй було відмовлено в наданні даної інформації оскільки заявниця не перебувала у офіційному шлюбі із зниклим безвісти, а також нею не було підтверджено факт спільного проживання із ним однією сім`єю відповідним рішенням суду.

За таких обставин вона змушена звернутись до суду з метою встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу для реалізації зазначених вище прав та законних інтересів. Підтвердженням того, що заявниця та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю є те, що вони постійно проводили час разом як подружжя, організовували спільне дозвілля, мали спільний побут. Підтвердженням тому є також, факт того, що вони були зареєстровані за однією адресою, в будинку, який перебуває в користуванні заявниці, як члена кооперативу СВК «Батьківщина», те, що саме заявниці як дружині зниклого безвісти було направлено сповіщення, наявність всіх оригіналів документів чоловіка у заявниці (паспорту, картки платника податків тощо), відстуністю іншого зареєстрованого шлюбу.

Встановлення факту, про який просить заявниця, їй потрібне для того, щоб комунікувати з органами військового управління, Червоним хрестом, подавати заяви про розшук чоловіка, реалізовувати інші свої права, що пов`язані з тим, що він зник безвісти. Встановити зазначений факт в інший спосіб не є можливим через відсутність в чинному законодавстві України інших ніж звернення до суду механізмів.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2012 року.

Рішення суду мотивовано доведеністю факту проживання заявниці однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у період з 2012 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило Міністерство оборони України, просило скасувати рішення та відмовити у задоволенні заяви, оскільки така заява не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, враховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано, що від встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю залежить підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Зазначено, що у заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

Вказано, що судом першої інстанції не враховано, що заявниця не підтвердила та не надала жодних належних доказів щодо підтвердження факту проживання однією сім`єю.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Сідько С.І. надійшов відзив, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

В обгрунтування відзиву вказувала, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в скарзі щодо скасування рішення є безпідставними, неправомірними та необґрунтованими, натомість рішення суду ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень та правильно застосовано судом як норми процесуального, так і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 31.01.2024 року в районі н.п. Богданівка Донецької області, що підтверджується сповіщенням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.02.2024 року (а.с. 11).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області №2154 від 25 червня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , в даному господарстві зареєстроване місце проживання співмешканця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Згідно договору на виплату житлового будинку побудованого за рахунок коштів кооперативу і належного на праві власності СВК «Батьківщина» від 20 лютого 2022 року, укладеного між СВК «Батьківщина» та ОСОБА_1 , підтверджено факт, що будинок в якому заявниця і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю перебуває в користуванні заявниці (а.с.13).

Згідно довідки начальника Котелевського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.01.2024 року, яка була видана ОСОБА_2 про те, що реєстрація шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 призначена на 07 березня 2024 року в Котелевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 10).

Задовольняючи вимоги заявника, місцевий суд прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт проживання заявника із зниклим безвісти ОСОБА_2 , як чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2012 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 5 частини другої ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до положень ст.1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно положень ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

При цьому, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Схожі правові позиції неодноразово висловлювались Верховним Судом, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16, від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19, від 27.03.2025 року у справі № 127/10809/23.

За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заява не підлягає розгляду в окремому провадженні.

Обгрунтовуючи заяву, заявниця чітко зазначила мету звернення із вказаною заявою. Вказала, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне їй для комунікації з органами військового управління, Червоним Хрестом, подання заяв про розшук та отримання інформації з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти. Вказане стосується особистих немайнових прав та процесуальних можливостей заявниці, а не безпосередньо виплати одноразової грошової допомоги.

Під час звернення до суду, заява ОСОБА_1 не містить відомостей про те, що остання зверталась до органів Міноборони про призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 має статус зниклого безвісти, а право на ОГД у зв`язку зі смертю військовослужбовця виникає лише після підтвердження факту смерті.

Колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 298/1350/22 Верховний Суд вказував, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У вказаній справі заявниця просила встановити факт, який дає їй право на отримання виплат, що вона є членом сім`ї рідного брата, який був військовослужбовцем ЗСУ і загинув під час виконання обов`язку щодо захисту Батьківщини в ході бойових дій.

Верховний Суд прийшов до висновку, що у таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Відповідно, між заявницею та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки ця заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, що містяться у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

Таким чином, з огляду на викладе, доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи було встановлено існування спору про право, є безпідставними.

При цьому слід зазначити, що встановлення даного факту є єдиним способом для заявниці набути статус "близької особи" або "члена сім`ї" в розумінні Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин". Без цього рішення ОСОБА_1 позбавлена можливості отримувати інформацію про хід розшуку ОСОБА_2 , що порушує її право на сімейне життя та інформацію.

Крім того, твердження апелянта про відсутність належних доказів щодо підтвердження факту проживання однією сім`єю спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції було досліджено та надана їм вірна правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль