Справа № 462/1675/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючого судді Іванюк І.Д., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.02.2022 року по 04.01.2026 року в розмірі 25775,86 грн, а також судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала на посаді молодшої медичної сестри в стаціонарі у Львівському казенному експериментальному підприємстві засобів пересування і протезування, яке на даний час змінило найменування на Комунальне підприємство «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування». Згідно із наказом № СТ00000005 від 31.01.2026 року з 03.02.2026 року її було звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Під час перебування із відповідачем у трудових відносинах у неї виникла заборгованість із заробітної плати за січень-грудень 2022 року у розмірі 65472,62 грн. У зв`язку із цим комісією по трудових спорах було видано посвідчення № 9 від 19.03.2024 року на примусове стягнення з підприємства на її користь заборгованості із заробітної плати за 2022 рік у сумі 65472,62 грн. На підставі вищевказаного посвідчення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП № 74593952 від 05.04.2024 року. Фактично суму заборгованості за посвідченням № 9 від 19.03.2024 року їй було виплачено відповідачем 05.01.2026 року. Оскільки відповідач вчасно не провів виплати заробітної плати, тому на підставі ст. 117 КЗпП України та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.03.2026 року у справі відкрито провадження, вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження із доданими матеріалами позову 04.03.2026 року, відзиву на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надходило.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.01.2019 року працювала у Львівському казенному експериментальному підприємстві засобів пересування і протезування (а.с. 20) на посаді молодшої медичної сестри в стаціонарі та наказом № 42 від 27.09.2021 року з 04.10.2021 року її було звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 21, 22).

Згідно із довідкою про заборгованість № 11 від 01.05.2023 року (а.с. 28) Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування заборгувало ОСОБА_1 заробітну плату за 2022 рік у сумі 65472,62 грн.

Посвідченням № 9 від 19.03.2024 року на примусове виконання рішення Комісії по трудових спорах Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування (а.с. 30) стягнуто з підприємства на користь позивача заборгованість із заробітної плати за 2022 рік у сумі 65472,62 грн.

Постановою Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції від 05.04.2024 року відкрито виконавче провадження ВП № 74593952 (а.с. 31).

Ухвалою Львівської міської ради № 2885 від 02.03.2023 «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність Львівської міської територіальної громади цілісного майнового комплексу» надано згоду на прийняття з державної власності у комунальну власність Львівської міської територіальної громади цілісного майнового комплексу Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування, у тому числі нерухоме майно, після його реорганізації шляхом перетворення у державне комерційне підприємство "Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування".

Розпорядженням КМУ від 21 квітня 2025 року № 378-р «Про передачу цілісного майнового комплексу державного комерційного підприємства Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування у власність Львівської міської територіальної громади» вирішено передати цілісний майновий комплекс державного комерційного підприємства Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування (код згідно з ), що розміщений на земельних ділянках площею 0,1512 гектара, 0,1914 гектара, 0,5548 гектара, 0,56 гектара, 1,6715 гектара (кадастрові номери :06:020:0132, :08:003:0063, :01:006:0649, :33:015:0128 і :06:020:0131), у власність Львівської міської територіальної громади.

Ухвалою Львівської міської ради № 6355 від 12.06.2025 «Про реорганізацію ДКП "Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» вирішено припинити державне комерційне підприємство "Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування" () шляхом перетворення у комунальне підприємство "Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування".

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 05.01.2026 їй зараховано кошти від комерційного підприємства "Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування" у сумі 65472,62 грн (а.с. 23).

З постанови Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 09.01.2026 року (а.с. 32) вбачається, що ВП № 74593952 закінчене у зв`язку із повним виконанням виконавчого документа.

Положеннями статті 34 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

У ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001. Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

У пункті 2.2 Рішення від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

У рішенні від 11 грудня 2025 року у справі № 1-7/2024(337/24) за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України (справа щодо строків звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат) Конституційний Суд України постановив визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат та така утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У рішенні Верховного Суду від 11 квітня 2025 року при розгляді зразкової справи № 280/8933/24 /адміністративне провадження № Пз/990/14/24/ для запровадження сталої судової практики вказано, що виплата компенсації не обумовлюється зверненням із відповідною заявою, натомість обов`язок щодо її виплати виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.

У постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, а також у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 зауважено, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Також, у своїй постанові від 30 травня 2018 року у справі № 243/5135/16-ц (провадження № 61-5396св18) Верховний Суд зазначив, що виходячи із зазначеного, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 18 липня 2023 року у справі № 200/10663/21 та від 18 грудня 2024 року у справі № 755/15005/23 (провадження № 61-5716св24).

Також Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував на необхідності стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати саме по час ліквідації заборгованості, не залежно від того, чи був звільнений працівник чи ні.

Зокрема, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 243/5135/16-ц (провадження № 61-5396св18), що суд першої інстанції виходив з того, що проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати після звільнення позивача та припинення трудових відносин законодавством не передбачено, а порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб у порядку, встановленому статтею 117 КЗпП України. При цьому апеляційний суд зазначив, що має місце порушення встановлених строків виплати заробітної плати при звільненні, а також про те, що робітнику надається право на компенсацію, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», яка вже була закладена в заробітну плату, стягнуту судовим наказом у 2010 році. Позивач звернулася до суду через шість років, а право на компенсацію, що входить у структуру заробітної плати підлягає захисту в інший спосіб. Зазначені висновки судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на законі, оскільки Законом та Порядком передбачено, що компенсація втрати частини заробітної плати проводиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги зріс більше ніж на один відсоток, до ліквідації заборгованості із заробітної плати.

Аналогічний висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 18.12.2024 року у справі № 755/15005/23 (провадження № 61-5716 св24) та від 10.02.2026 року у справі № 466/10593/19 (провадження 61-9330св24).

Отже, оскільки основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), а кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати заробітної плати за період з часу виникнення заборгованості та по 05.01.2026 року відповідно.

Статтею 3 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У п. 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Так, з довідки про заборгованість № 11 від 01.05.2023 року (а.с. 28), виданої Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування, вбачається, що у період з січня 2022 року по грудень 2022 року перед ОСОБА_1 виникнула заборгованість по заробітній платі на загальну суму 65472,62 грн, зокрема: за січень 2022 року 5438,92 грн, лютий 2022 року 5167,50 грн, березень 2022 року 5438,92 грн, квітень 2022 року 5438,92 грн, травень 2022 року 5438,92 грн, червень 2022 року 5438,92 грн, липень 2022 року 5438,92 грн, серпень 2022 року 5438,92 грн, вересень 2022 року 5438,92 грн, жовтень 2022 року 5597,92 грн, листопад 2022 року 5597,92 грн, грудень 2022 року 5597,92 грн.

Також індекси інфляції в Україні складали: лютий 2022 року- 101,6; березень 2022 року - 104,5; квітень 2022 року 103,1, травень 2022 року 102,7, червень 2022 року 103,1, липень 2022 року 100,7, серпень 2022 року 101,1; вересень 2022 року - 101,9; жовтень 2022 року 102,5, листопад 2022 року-100,7; грудень 2022 року - 100,7; січень 2023 року - 100,8; лютий 2023 року- 100,7; березень 2023 року - 101,5; квітень 2023 року 100,2, травень 2023 року 100,5; червень 2023 року 100,8; липень 2023 року 99,4; серпень 2023 року 98,6; вересень 2023 року - 100,5; жовтень 2023 року 100,8, листопад 2023 року- 100,5; грудень 2023 року - 100,7; січень 2024 року - 100,4; лютий 2024 року- 100,3; березень 2024 року - 100,5; квітень 2024 року 100,2, травень 2024 року 100,6; червень 2024 року 102,2; липень 2024 року 100,0; серпень 2024 року 100,6; вересень 2024 року - 101,5; жовтень 2024 року 101,8, листопад 2024 року- 101,9; грудень 2024 року - 101,4; січень 2025 року - 101,2; лютий 2025 року- 100,8; березень 2025 року - 101,5; квітень 2025 року 100,7; травень 2025 року 101,3; червень 2025 року 100,8; липень 2025 року 99,8; серпень 2025 року 99,8; вересень 2025 року - 100,3; жовтень 2025 року 100,9; листопад 2025 року -100, 4; грудень 2025 року 101,4.

Беручи до уваги наведені обставини, із урахуванням положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та розяснень, що надані у ньому, суд вважає за можливе провести наступний розрахунок компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати:

заробітна плата за січень 2022 5438,92 грн; період нарахування компенсації лютий 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 x 58,45:100= 3179,04 грн;

заробітна плата за лютий 2022 року 5167,50 грн; період нарахування компенсації березень 2022 року по грудень 2025 року: 5167,50 грн x 55,94 :100 = 2890,70 грн;

заробітна плата за березень 2022 року 5438,92 грн; період нарахування компенсації квітень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 49,23:100 = 2677,58 грн;

заробітна плата за квітень 2022 року 5438,92 грн; період нарахування компенсації травень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 44,74 :100 = 2433,37 грн;

заробітна плата за травень 2022 року 5438,92 грн; період нарахування компенсації червень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 40,93:100 = 2226,14 грн;

заробітна плата за червень 2022 року 5438,92 грн, період нарахування компенсації липень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 36,7:100 = 1996,08 грн;

заробітна плата за липень 2022 року 5438,92 грн, період нарахування компенсації серпень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 35,75:100 = 1944,41 грн;

заробітна плата за серпень 2022 року 5438,92 грн, період нарахування компенсації вересень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 34,27:100 = 1863,91 грн;

заробітна плата за вересень 2022 року 5438,92 грн, період нарахування компенсації жовтень 2022 року по грудень 2025 року: 5438,92 грн x 31,77:100 = 1727,94 грн;

заробітна плата за жовтень 2022 року 5597,92 грн, період нарахування компенсації листопад 2022 року по грудень 2025 року: 5597,92 грн x 28,56:100 = 1598,76 грн;

заробітна плата за листопад 2022 року - 5597,92 грн, період нарахування компенсації грудень 2022 року по грудень 2025 року: 5597,92 грн x 27,66:100 = 1548,38 грн;

заробітна плата за грудень 2022 року - 5597,92 грн, період нарахування компенсації січень 2023 року по грудень 2025 року: 5597,92 грн x 26,78:100 = 1499,12 грн.

Таким чином загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати заробітної плати позивачу за період з часу виникнення заборгованості та по 05.01.2026 року становить 25 585,43 грн, а тому з врахуванням наведених судом розрахунків позов підлягає до задоволення частково.

Водночас суд зазначає, що відповідно до п.п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПКУ компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом, для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором прирівнюються до заробітної плати та оподатковуються за ставками, визначеними ПК України.

Відповідно до пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Кодексу об`єктом оподаткування фізичної особи резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого, зокрема, включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу (пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

Крім того, відповідно до пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу.

Згідно із підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом;

З листа Державної фіскальної служби України від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 вбачається, що суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника оподатковуються податковим агентом, як інші доходи.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 1331,20 грн судовго збору згідно із платіжною інструкцією № 1.536971055.1 від 18.02.2026 року.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме на суму 1321,37 грн (із розрахунку 25 585,43 грн х 1331,20 грн : 25775,86 грн).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 109, 141, 259, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 25 585 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 43 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України при виплаті, а також 1321,37 грн судового збору.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування», , місцезнаходження: 79052, м. Львів, вул. Рудненська, 10.

Суддя: