Справа № 563/507/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Сірак Д.Ю. при вирішенні питання про видачу судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягання з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 необхідно відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

За положеннями частини 3 статті 184 СК України той з батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини має лише той з батьків, з яким проживає дитина, відповідно, місце проживання дитини є істотною умовою для звернення до суду.

Наказне провадження є самостійним спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно безсумнівно достовірний характер.

Водночас, згідно з Довідкою № 02-15/116, що була видана 25 березня 2026 року виконавчим комітетом Корецької міської ради Рівненської оболасті, зі слів свідків, згідно поданої заяви, ОСОБА_3 постійно проживає разом із ОСОБА_1 , без реєстрації, в АДРЕСА_1 , з серпня 2025 року. Разом з тим, її зареєстрованим місцем проживання є с. Зелене Вараського району Рівненської області, що співпадає із зареєстрованим місцем проживання її матері, ОСОБА_2 , що відображено у інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 2530016 від 30 березня 2026 року.

Таким чином, у цій справі місце проживання дитини, на утримання якої заявлено про стягнення аліментів, не підтверджено безспірними та безсумнівними доказами, що впливає на наявність/відсутність права одного з батьків просити видати судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини з другого з батьків.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, роз`яснивши заявнику визначені ст. 166 ЦПК України наслідки відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Суд наголошує, що відмова у видачі судового наказу не позбавляє ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя, оскільки він в праві звернутися до суду з питанням стягнення аліментів на утримання дитини в порядку позовного провадження.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 161, п. 1 ч. 1 ст. 165, 260, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

С у д д я :