Справа № 211/179/26
Провадження № 2/211/2471/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Рагозіної С.О.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною відмову у реструктуризації, зобов`язання провести реструктуризацію та зупинення примусового стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконною відмову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором за заявою від 01.05.2025. Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором б/н від 13.08.2007 року відповідно до вимог № 1381-ІХ та зупинити примусове стягнення у виконавчому провадженні № 79819633 до завершення процедури реструктуризації. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між ним та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладено кредитний договір № KRK0GA00150911, за яким йому було надано споживчий кредит в іноземній валюті. 05 березня 2025 року Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду ухвалено остаточну постанову у справі № 211/2569/15-ц про стягнення з нього заборгованості за вказаним кредитним договором.

Враховуючи набрання законної сили остаточним судовим рішенням та дію Закону України №1381-IX, який передбачає обов`язкову реструктуризацію споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті, він 01 травня 2025 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації.

21 липня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» письмово повідомив його, що подані документи направлені на опрацювання щодо проведення реструктуризації, тобто фактично визнав початок відповідної процедури. Крім цього 09.12.2025 року він повторно звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою щодо стану проведення реструктуризації на що 19.12.2025 року отримав відповідь про те, що питання реструктуризації банком ще остаточно не вирішено. Водночас у подальшому банк направив лист - відповідь про відмову у проведенні реструктуризації, посилаючись на нібито пропущення строку звернення, але така відмова є незаконною, формальною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону.

Відмовляючи у реструктуризації, відповідач неправомірно визначив початок перебігу строку для подання заяви з моменту ухвалення апеляційного рішення, що суперечить нормам процесуального та матеріального права.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», змінених ЗУ № 13 81-IX, прямо передбачено, що строк звернення із заявою про реструктуризацію обчислюється з дня набрання законної сили остаточним судовим рішенням. Використання банком дати апеляційного рішення, як початку строку для звернення із заявою про реструктуризацію - не відповідає буквальному змісту закону, суперечить системному тлумаченню норм ЦПК України та штучно звужує обсяг його права на реструктуризацію. У зв`язку з чим просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суд від 19.01.2026 року провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, та 28.01.2026 року через систему «Електронний суд» скерували відзив на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк для подання заяви про проведення реструктуризації заборгованості. Справу просили розглянути без їх участі.

Позивач ОСОБА_1 до суду скерував відповідь на відзив, вважаючи аргументи відповідача безпідставними та таким, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні матеріального права.

В ході розгляду справи у судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, пояснивши фактичні обставини справи.

Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Чернікової О.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Вислухавши позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України,ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №KRK0GA00150911, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, на наступні цілі: 9000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 1123,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії у розмірі 0,20 % дол. США від суми виданого кредиту, з кінцевим терміном погашення кредиту до 11 серпня 2017 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року позовні вимоги за первісною позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №KRK0GA00150911 від 13.08.2007 року станом на 18.05.2018 року в загальному розмірі 6 962 доларів США 52 центи, яка включає: заборгованість за тілом кредиту 6 858 доларів США 25 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом - 104 доларів США 27 центів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 911 (дев`ятсот одинадцять ) грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 911 (дев`ятсот одинадцять ) грн. 39 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсними додаткової угоди до кредитного договору, договору поруки, договору іпотеки відмовлено. Постановою Верховного суду від 05.03.2025 року Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2024 року залишити без змін.

16 грудня 2025 року приватним виконавцем Черніковою О.О. було відкрито виконавче провадження № 79819633, накладено арешти на майно та грошові кошти, а також винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Абзац підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк - до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію з дня набрання законної сили рішенням суду і не обмежує його права на звернення із такою заявою з дня набрання чинності пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» до розгляду справи по суті, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява. Положення закону: у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі … заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі, - не обмежує права позичальника на подання такої заяви до банку під час судового розгляду спору, а встановлює продовжений строк для подання такої заяви.

Враховуючи набрання законної сили остаточним судовим рішенням та дію Закону України №1381-IX, який передбачає обов`язкову реструктуризацію споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті, ОСОБА_1 01 травня 2025 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації.

21 липня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» письмово повідомив ОСОБА_1 , що подані документи направлені на опрацювання щодо проведення реструктуризації, тобто фактично визнав початок відповідної процедури. Крім цього 09.12.2025 року він повторно звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою щодо стану проведення його реструктуризації на що 19.12.2025 року отримав відповідь про те, що питання реструктуризації банком ще остаточно не вирішено. Водночас у подальшому банк направив лист - відповідь про відмову у проведенні реструктуризації, посилаючись на нібито пропущення строку звернення, але така відмова є незаконною, формальною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону.

Відмовляючи у реструктуризації, відповідач визначив початок перебігу строку для подання заяви з моменту ухвалення апеляційного рішення. З даним твердженням відповідача суд не погоджується.

Закон не обмежує поняття «остаточності» лише рішенням апеляційного суду, якщо справа перебувала на Верховному Суді.

Остаточне питання у спорі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 поставив Верховний суд України постановою від 05.03.2025 року. До цієї дати правовий статус Заборгованості та законності попередніх рішень були предметом перегляду найвищою судовою інстанцією. Таким чином, саме 05.03.2025 року рішення стало остаточним. Заява про реструктуризацію подана 01.05.2025 року, тобто в межах передбаченого законом 2-місячного строку.

Закон України "Про споживче кредитування" визначає вичерпний перелік обставин, за яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника.

Судом не встановлено таких підстав. Відповідач не надав суду доказів на ствердження таких підстав.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отримавши споживчий кредит в іноземній валюті, позивач скористалася змінами, внесеними до Закону України "Про споживче кредитування", і подав кредитору у визначений законом строк заяву про реструктуризацію заборгованості за її зобов`язанням.

У заяві про реструктуризацію вказані усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", та долучені до заяви визначені цим пунктом документи.

На переконання суду, відмова в проведенні реструктуризації зобов`язань є незаконною.

Крім того, суд бере до уваги те, що спірні правовідносини виникли з приводу захисту прав позивача, як споживача.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі N 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, саме на кредитора покладено обов`язок довести ту обставину, що його відмова є правомірною.

З пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" яким доповнено розділі IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" відповідними змінами видно, що необхідність його прийняття була спрямована, зокрема, на захист прав та законних інтересів позичальників, що отримали споживчі кредити в іноземній валюті, від зловживань з боку кредитодавців, а тим більше тих кредитодавців, які надавали кредити в іноземній валюті людям, у яких взагалі відсутні доходи в іноземній валюті, забезпечення додаткових законодавчих гарантій захисту конституційного права кожної людини на житло, що, в свою чергу, опосередковано посилює законодавчий захист кожної люди на життя та здоров`я тощо.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Оскільки норма Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача провести реструктуризацію кредитного договору.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Оскільки банк має провести усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, тому суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,12,13,76,81,82,133,141,247,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною відмову у реструктуризації, зобов`язання провести реструктуризацію та зупинення примусового - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ вул. Грушевського буд.1Д) у проведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № KRK0GA00150911 від 13.08.2007 за його заявою від 01 травня 2025 року про реструктуризацію кредитної заборгованості відповідно до Закону України № 1381-IX.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ вул. Грушевського буд.1Д) провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № KRK0GA00150911 від 13.08.2007 відповідно до Закону України № 1381-IX.

Зупинити примусове стягнення у виконавчому провадженні № 79819633 до завершення процедури реструктуризації.

Стягнути з Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 1211 ( одну тисячу двісті одинадцять ) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. О. Рагозіна