Справа № 752/1808/26
Провадження № 2/752/6847/26
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, заяву відповідачаОСОБА_1 про надання строку для примирення подружжя у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2025 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2025 року. Повідомляє, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що шлюбні відносини між сторонами розладились, зникло порозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Спільне життя з відповідачем не склалось, фактично шлюбні відносини припинились з травня 2025 року, з того часу сторони проживають окремо, шлюб носить формальний характер.

Вказує, що спроби примирення між сторонами не принесли жодних результатів, а вжиття заходів щодо примирення подружжя не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу. Спроби примирення між подружжям в минулому жодних результатів не принесли, а тому просить не надавати строк на примирення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2026 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25 березня 2026 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , в якій повідомив, що згоди на розірвання шлюбу не надає, просить надати строк на примирення.

30 березня 2026 року від позивача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить не надавати строк для примирення подружжя.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - передбачене ч. 1 ст.111СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення.

Суд враховує думку іншої сторони, а саме позивача, яка як і у позовній заяві, так і в окремо поданій заяві до суду, просила не надавати строк для примирення.

Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

З урахуванням наведеного, враховуючи позицію позивачки, викладену у позовній заяві, яка заперечує щодо надання строку для примирення, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та надання строку для примирення, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення подружжя відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви відповідачаОСОБА_1 про надання строку для примирення подружжя у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк