Провадження № 2/364/159/26
11.03.2026 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Голуб А.Л.,
учасники справи не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» (далі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»)
про стягнення заборгованості за кредитним договором
До Володарського районного суду Київської області 12.01.2026 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь кредитну заборгованість у загальному розмірі 60 375,00 грн та судові витрати (а.с. 7).
Справу передано для розгляду до Володарського районного суду Київської області за територіальною підсудністю згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2025.
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Усенко М.І. (ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1408806 від 20.10.2025) у позовній заяві зазначив, що Відповідачем 29.03.2023 укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5364973 в електронній формі. За умовами цього Договору Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн, проте не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно із своїми зобов`язаннями за Договором. У подальшому названий кредитор відступив право вимоги за цим договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 60 375,00 грн (а.с. 1-8), що включає в себе:
15 000,00 грн заборгованості за сумою кредиту;
43 875,00 грн заборгованості за відсотками;
1 500,00 грн заборгованість за комісією.
Копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано Відповідачеві, суду надано докази на підтвердження.
Після виконання вимог частин шостої восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, а також строки подання інших заяв по суті справи, за клопотанням Позивача витребувано в Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») письмові докази (документи та інформацію), призначено розгляд справи в судовому засіданні на 18.02.2026 (а.с. 33-36), відкладено на 11.03.2026 через неявку Відповідача.
Представник Позивача у судові засідання не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено матеріалами справи; у позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача (а.с. 7).
Відповідач у судові засідання 18.02.2026 та 11.03.2026 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток і процесуальних документів на адресу його зареєстрованого місця проживання, які ним було отримано, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с. 44, 54); про причини неявки суд не повідомляв, клопотань та/або заяв про відкладення судових засідань, а так само відзиву із запереченнями проти позову суду також не подавав.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання судом не вбачається.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є фінансовою установою, до видів діяльності якого віднесено кредитування, що підтверджено, зокрема, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
За умовами зазначеного Договору Кредитодавець надав Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 15 000 грн; строк кредитування 105 днів, що складається з пільгового та поточного періодів: пільговий період складає 15 днів (з 29.03.2023 до 13.04.2023); поточний період складає 90 днів (настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.07.2023); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (3 375,00 грн) нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (тобто 225,00 грн в день); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (40 500,00 грн) нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (тобто 450,00 грн в день); тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 1 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Детальна інформація наведена у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) та Паспорті споживчого кредиту № 5364973 (Додаток № 2 до Договору).
Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві у розмірі 15 000,00 грн підтверджено копією платіжного доручення від 29.03.2023 № 96880933, а також і витребуваною за клопотанням Позивача ухвалою суду від 26.01.2026 інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 46).
Відповідач жодного разу не здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується копією Відомості про щоденні нарахування та погашення та Випискою з особового рахунка за кредитним договором від 29.03.2023 № 5364973.
Надалі між Позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та ТОВ «МІЛОАН» 26.07.2023 було укладено Договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором про споживчий кредит, що підтверджено витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги від 26.07.2023 № 101-МЛ.
Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за згаданим Договором про споживчий кредит згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цим Договором, заборгованість у загальному розмірі 60 375,75 грн., що включає в себе: 15 000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 43 875,00 грн заборгованість за відсотками (225,00 грн х 15 днів + 450,00 грн х 90 днів); 1 500,00 грн заборгованість за комісією.
При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом та за нарахованими відсотками за згаданим кредитним договором перевірено судом і не викликає у сумніву, а також не заперечується Відповідачем, який, будучи обізнаним про справу, оскільки отримав судові повістки і процесуальні документи, відзиву із запереченнями проти позову, включаючи і щодо розміру заборгованості, до суду не подавав.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ухвалі суду від 26.01.2026 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с. 35).
Згідно з частиною першою статті 509, частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому за положеннями частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо ж сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею 11 цього Закону.
За визначенням пунктів 5, 7 частини першої статті 3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 цього Закону).
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 названого вище Закону).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1972/17).
Відповідно до статті 512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Так, зокрема, згідно зі статтею 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене і встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.03.2023 № 5364973, не виконав взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає визначеному у названому Договорі розміру наданого Відповідачеві кредиту та процентній ставці згідно з умовам Договору, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову повністю.
Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо стягнення з Відповідача судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з такого.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у постанові від 06.11.2024 у справі № 547/581/21 констатував, що положення частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України дає право суду, лише за клопотанням іншої сторони, лише зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладено на сторону, яка заявила таке клопотання, а не на суд.
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Так, Позивач на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн надав суду копію відповідного договору про надання правничої допомоги від 01.07.2025 № 0107, укладеного між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М.І., Акт наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 № Д/9426 та детальний допис наданих послуг до Акту № Д/9426, в якому наведено розрахунок витраченого часу на надання таких послуг, що загалом складають 6 год 30 хв.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву із запереченням позовних вимог, зокрема й судових витрат, суду не подавав, питання щодо неспівмірності заявлених Позивачем до стягнення судових витрат не порушував.
Отже, з урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 8 000,00 грн підлягає задоволенню. Відтак, з Відповідача на користь Позивача слід загалом стягнути судові витрати, понесені останнім, у розмірі 10 422,40 грн, що включають витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті 259 ЦПК України строк згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті 124 ЦПК України), з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді та перебування у відпустці з 12.03.2026 до 27.03.2026 включно.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 141, 142, 206, 247, 258, 259, 263-265, 267, 268, 272, 273, 280-284, 289, 351-355, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Копії повного заочного рішення суду направити учасникам справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення; така заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного тридцятиденного строку, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду складено 30.03.2026.
Суддя Л. А. Макаренко