Справа № 211/7204/25
Провадження № 2-др/211/9/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в ухваленні додаткового рішення

17 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Рагозіної С.О. розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,

установив:

Заочним рішенням від 17 березня 2026 року суд задовольнив позовТовариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»: стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № _CARD від 10.02.2019 року станом на 24.03.2023 року у розмірі 36241 ( тридцять шість тисяч двісті сорок одну ) гривню 79 коп., яка складається з: 26500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9741,79 грн. заборгованість за відсотками, судовий збір в сумі 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8500 ( вісім тисяч п`ятсот ) гривень 00 коп.

Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, яким останній просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500, грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Надаючи оцінку вимогами заяви представника позивача, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витратина професійну правничу допомогу;

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зі змісту рішення від 17 березня 2026 року вбачається, що на підставі статті 141 ЦПК України суд вирішив питання судових витрат шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8500,00 грн.

Процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

Оскільки судом під час ухвалення рішення у справі було вирішено питання про розподіл судових витрат, підстави для ухвалення додаткового судового рішення відсутні.

З урахуванням вказаного, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя: С. О. Рагозіна