Справа № 345/1167/26
Провадження № 2/345/1317/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 26.02.2026 відкрито провадження по справі та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

13.03.2026 судом отримано від відповідача заяву, в якій зазначено, що 10.03.2026 відповідачем оплачено на користь позивача 402,97 грн. Таким чином, предмет спору відсутній. Відповідач просить суд закрити провадження у даній справі.

16.03.2026 судом отримано від відповідача заяву, в якій зазначено, що, уважно передивившись позовну заяву та ціну позову, відповідач побачила, що відбулася помилка і дійсна ціна позову 492,97 грн. Відповідач додатково оплатила на користь позивача 90,00 грн. Таким чином, відповідачем оплачено загальну суму 492,97 грн. Відповідач просить суд закрити провадження у даній справі.

24.03.2026 судом отримано від відповідача заперечення на відшкодування правничої допомоги. Відповідач зазначає, що справа є малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Представниками позивача у справі є Грицай В.А. та адвокатське бюро «Юлії Біжко». Однак, з матеріалів справи неможливо встановити, які відносини існують між представником ОСОБА_3 та адвокатським бюро «Юлії Біжко» та хто з них надавав правничу допомогу. Відповідач зазначає, що адвокатське бюро «Юлії Біжко» представляє інтереси ФОП Галкіна Г.О. у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області у сотнях справ, а представник Грицай В.А. у десятках справ. При цьому, використовується один і той самий шаблон позовної заяви, у який просто вносяться зміни щодо прізвищ відповідачів та суми боргу, що не потребує аналізу правових відносин між сторонами та застосування певних правових позицій ВСУ відносно спірних правовідносин. Отже, гонорар за надання правничої допомоги у даній справі є надуманим. Також відповідач зазначає, що ціна позову становить 492,97 грн, а позивач бажає стягнути з відповідача кошти, які набагато більші, ніж ціна позову. Крім того, відповідачем заборгованість погашено, предмет спору відсутній. Відповідач вважає, що позивач абсолютно не потребував правничої допомоги при складанні позовної заяви.

24.03.2026 судом отримано від представника позивача заяву про закриття провадження у справі. 09.03.2026р. та 12.03.2026р. відповідач добровільно задовольнив позовні вимоги Позивача, сплатив заборгованість у розмірі 492,97 грн. З дій відповідача вбачається, що відповідач визнав позовні вимоги і сплатив заявлену заборгованість після відкриття провадження у справі. Представник позивача повідомляє суд, що позивач не підтримує позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем, і просить прийняти відмову позивача від позову у зв`язку з непідтриманням своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі. Оскільки відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі, у зв`язку з чим зникли підстави з приводу яких позивач змушений був звернутися до суду за захистом порушеного права, тому позивач не має наміру підтримувати заявлені позовні вимоги.

Представник позивача зазначає, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Позивачем до позовної заяви подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявлено про понесення витрат на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката у розмірі 3098,59 грн. На підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, в матеріалах справи містяться: договір про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025р.; додаток №1 від 14.07.2025р. до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025р.; додаток №2 від 14.07.2025р. до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025р., акт №494 від 24.03.2026р. здачі - приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №14/01 від 14.07.2025р.

Враховуючи те, що позивачем фактично понесені судові витрати у даній справі, представник позивача просить суд їх стягнути на користь позивача із відповідача, оскільки останній задовольнив позовні вимоги лише після пред`явлення позивачем позову до суду та відкриття провадження у даній справі.

У зв`язку з цим, представник позивача просить суд: закрити провадження у справі №345/1167/26 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку із відмовою позивача від позову внаслідок задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову; стягнути з Бак Вiти Вiкторiвни на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3098,59 грн, та судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіпро стягнення заборгованості необхідно закрити та вирішити питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки стороною позивача подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову внаслідок задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову, то суд вважає, що провадження у справі слід закрити з даних підстав (про що також просить сторона відповідача).

Частина третя статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Так, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц, Верховний Суд зазначив, що частина 3 статті 142 ЦПК України застосовується як підстава для відшкодування судових витрат в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Водночас суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Юлії Біжко» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025 р. Додатком № 1 від 14.07.2025 р. до договору про надання професійної правничої допомоги визначено права, які надаються адвокату. Додатком № 2 від 14.07.2025 визначено, що година праці адвоката становить 2000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: акт № 494 від 24.03.2026 здачі - приймання до договору про надання професійної правничої допомоги № 14/01 від 14.07.2025р., згідно якого загальна вартість адвокатських послуг становить 3098,59 грн. Також суду надано довіреність на представника ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 3098,59 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 500,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. На переконання суду, в даному випадку такий розмір витрат на правничу допомогу буде достатнім, пропорційним і справедливим, а також не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

Оскільки суд прийшов висновку про закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову внаслідок задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за надання правничої допомоги на суму 500,00 грн.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн, який був сплачений позивачем при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 137, 141, 142, 255, 256, 260, 353-354 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В :

заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову внаслідок задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) - 500,00 грн витрат за надання правничої допомоги та судовий збір в сумі 1331,20 грн.

Роз`яснити сторонам, що у відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий: