Справа №155/400/26
Провадження №2-з/155/4/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Санакоєва Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглянувши у відкритому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочинів не дійсними та застосування наслідків їх недійсності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області - Волошин Сергій Анатолійович,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочинів не дійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0171 га з кадастровим номером :01:003:05541 земельну ділянку площею 0,0145 га з кадастровим номером :01:003:0550 і заборонити державним реєстраторам здійснювати будь які реєстраційні дії, пов`язані з реєстрацією майнових прав та/або реєстрацію обтяжень на вказане майно.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що звернулася до Горохівського районного суду Волинської області із позовною заявою про визнання недійсними заяви від 04 жовтня 2024 року та договору дарування від 04 жовтня 2024 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо вищевказаного майна.

Вказує, що була введена в оману щодо істотних обставин правочину внаслідок чого майно втратило статус спільної сумісної власності подружжя і вона та діти втратили будь-які права на нього. Оскілки виявила оголошення про продаж майна вважає, що наявна реальна загроза його відчуження, а тому існують підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно. Вважає, що запропонований спосіб забезпечення позову є максимально співмірним і пропорційним, оскільки не перешкоджає відповідачам користуватися та проживати в житловому будинку, експлуатувати земельні ділянки, а лише унеможливлює їх відчуження або повторне обтяження до вирішення спору по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.ст.156, 158 ЦПК України).

Відповідно до п.1, п.2, п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.ч 6, 7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Так, згідно вказаних вище положень цивільного процесуального законодавства, заходи забезпечення позову вживаються судом виключно у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, крім того, такі заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Верховний Суд у постанові від 14.05.2018 у справі №910/20479/17 конкретизував положення процесуальних норм щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову та вказав, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із заяви від 04 жовтня 2024 року, посвідченою приватним нотаріусом за реєстровим №3124 вбачається, що ОСОБА_1 надала згоду ОСОБА_2 на дарування та укладення договору дарування набутого за час шлюбу нерухомого майна.

Також до матеріал заяви долучено договір дарування від 04 жовтня 2024 року посвідченого приватним нотаріусом за реєстровим №3125.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, вбачається та підтверджується доданими до заяви доказами, що між сторонами виник реальний спір щодо правомірності оскаржуваного правочину. Врахувавши характер спору, суд погоджується з аргументами позивача, що відповідачі можуть вчиняти дії щодо подальшого відчуження нерухомого майна або ж обтяження його борговими чи іншими зобов`язаннями. Це може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки вона буде змушена докладати для цього додаткових зусиль (звертатися до суду з новим позовом до нових власників тощо).

Окрім цього, суд бере до уваги той факт, що майно виставлене на продаж про що стверджує позивач та долучає відповідне оголошення.

Отже, такі дії та поведінка відповідачів дають обґрунтовану підозру вважати, що відповідачі і надалі можуть вчиняти дії, спрямовані на подальше відчуження спірного будинку, щодо якого укладено спірний договір дарування, або ж здійснення обтяження цього будинку борговими чи іншими зобов`язаннями.

З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання про забезпечення позову, судом враховано пов`язаність заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірність такого заходу позовній вимозі, а також спосіб реалізації даним заходом мети його вжиття. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельні ділянки, жодним чином не порушить прав відповідачів щодо вільного володіння та користування цим майном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинку, та земельні ділянки, оскільки даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 157 ЦПК України, -.

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочинів не дійсними та застосування наслідків їх недійсності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області - Волошин Сергій Анатолійович задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0171 га з кадастровим номером :01:003:05541 земельну ділянку площею 0,0145 га з кадастровим номером :01:003:0550 і заборонити державним реєстраторам здійснювати будь які реєстраційні дії, пов`язані з реєстрацією майнових прав та/або реєстрацію обтяжень на вказане майно.

Копію ухвали направити сторонам для відому.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 31 березня 2026 року.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв