Справа №464/1903/26
пр № 2/464/1891/26
УХВАЛА

24 березня 2026 року суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельне управління-14», Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» про відшкодування збитків,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельне управління-14», Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» про відшкодування збитків, завданих витребуванням нерухомо майна, стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Оглянувши матеріали позовної заяви, встановлено таке.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, за деякими категоріями справ на підставі специфіки предмета спору ЦПК України встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд може розглядати відповідну категорію справ.

Частиною 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №185/8191/16-ц зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Таким чином, віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи з критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок набуття та припинення права власності на нерухоме майно, розташоване на території Залізничного району м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7, зокрема щодо правових наслідків такого припинення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що внаслідок витребування вказаного нерухомого майна останній зазнав майнових втрат, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідачів збитки, а також інфляційні втрати та три відсотки річних.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є похідними від правовідносин, пов`язаних із набуттям та надалі припиненням права власності на нерухоме майно. Незважаючи на те, що позовні вимоги мають грошовий характер, виникнення таких та їх розмір залежать від обставин набуття і припинення права власності на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, справу необхідно передати на розгляд Залізничного районного суду м. Львова за підсудністю.

Ухвалення судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 187, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельне управління-14», Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» про відшкодування збитків передати Залізничному районному суду м. Львова для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 24.03.2026.

Суддя Назарій ДУЛЕБКО