Справа №359/2416/26
Провадження №2-з/359/19/2026
УХВАЛА

23 березня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечен-ня позову,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що вона має намір пред`явити позов про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, зокрема земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером : 03:001:0893, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району, об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, зведеного на спірній земельній ділянці, та автомобіля марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 . Відчуження цього майна у власність інших осіб унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову та утруднить захист прав заявника. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельну ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером 3220 882200:03:001:0893, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району, та об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, зведений на спірній земельній ділянці; заборонити ОСОБА_2 відчужувати у власність інших осіб автомобіль марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 ; заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії відносно вказаного рухомого та нерухомого майна.

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

1.3. ОСОБА_2 заперечує проти вжиття заходів забезпечення позову та просить відмовити у задоволенні заяви.

1.4. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

2. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з п.1, п.2 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.5. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у вико-нанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухо-ме майно №7570718 від 2 січня 2026 року (а.с.13) вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :03:001:0893, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про обтяження спірної земельної ділянки. Тому відповідач може відчужити її у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову не тільки утруднить виконання рішення суду, а також унеможливить задоволення позову в цілому, чим істотно ускладнить захист прав заявника. Адже ОСОБА_1 буде змушена додатково оспорювати правочин відчуження земельної ділянки.

4.2. У зв`язку з тим, що земельна ділянка площею 0,06 га з кадастровим номером :03:001:0893, розташована на території Глибоцької сільської ради Бориспіль-ського району, є предметом спору, обраний ОСОБА_1 захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки є співмірним та відповідає змісту позовних вимог, з якими вона має намір звернутись до суду.

4.3. Очевидно, що накладення арешту на земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано на забезпечення цивільного судочинства та на запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати земельну ділянку. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами ОСОБА_2 . Крім того, накладення арешту на земельну ділянку полягає у позбавленні можливості лише відчужити вказаний об`єкт нерухомого майна, а не володіти або користуватись ним. Ці обставини свідчать про те, що застосування обтяження відносно земельної ділянки не призведе до жодних негативних наслідків для ОСОБА_2 . Вжиття цього процесуального заходу забезпечить право заявника на справедливий суд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не порушить гарантії, передбачені п.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення позову належить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :03:001: 0893, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району.

4.5. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не подала жодного доказу на підтвердження того, що на спірній земельній ділянці зведено житловий будинок. У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано за ОСОБА_2 , він об`єктивно позбавлений можливості відчужити вказаний об`єкт нерухомого майна у власність інших осіб. Крім того, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а.с.12) вбачається, що право власності на автомобіль марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 . Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_2 позбавлений можливості розпорядитись транспортним засобом на власний розсуд. Тому у задоволенні заяви в частині вимоги про вжиття інших заходів забезпечення позову слід відмовити.

4.6. Сам по собі арешт земельної ділянки не спроможне спричинити ОСОБА_2 збитки. Крім того, ОСОБА_1 є громадянкою України, яка проживає в Україні та у власності якої перебуває майно. Ці обставини переконливо свідчать про відсутність ризику невідшкодування збитків, заподіяних у зв`язку з вжиттям заходу забезпечення позову.

4.7. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :03:001:0893, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспіль-ського району, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

У задоволенні заяви в частині вимоги про вжиття інших заходів забезпечення позову відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає в кв. АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає в кв. АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали суду складений 30 березня 2026 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець