Справа № 724/738/26
Провадження № 2-о/724/88/26
У Х В А Л А

27 березня 2026 року м.Хотин

Суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Ковальчук Т.М., розглянувши заявуОСОБА_1 про встановлення факту народження особи,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту народження особи.

16 березня 2026 року ухвалою Хотинського районного суду вказану заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, зокрема, заявнику необхідно надати до суду відомості щодо реєстрації свого місця проживання та вказати заінтересованих осіб, яких він вважає необхідним залучити по справі.

24.03.2026 року заявником подано заяву про усунення недоліків, сформованої в системі «Електронний суд» в якій зазначає, що на момент звернення до суду немає зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, фактично проживає в місті Києві, попереднє місце реєстрації (м.Київ) припинено 08.03.2024 року. Вказує, що предметом заяви є встановлення факту народження особи, яке відбулося у місті Хотин Чернівецької області; докази, що підтверджують зазначений факт (архівні довідки, метричні записи) походять з архівних установ, пов`язаних із територією Чернівецької області. Крім того, вказує, що він звертався до органів державної реєстрації актів цивільного стану, однак отримав відповідь про відсутність актового запису, що підтверджує неможливість позасудового вирішення питання. Вважає, що звернення до Хотинського районного суду Чернівецької області є обгрунтованим та відповідає принципу доступу до правосуддя. Щодо необхідності зазначення кола заінтересованих осіб, то вказує, що з урахуванням предмета заяви та мети встановлення юридичного факту, заінтересованою особою є Хотинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст.19 ЦПК України).

Частиною 1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 44 постанови Пленуму №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За положеннями ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Для визначення підсудності цивільної справи значення має саме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування особи.

Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, у якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи (п.12 ч.1ст.2 закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, а також встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

З метою реалізації положень цього Закону, 7 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено: Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), Порядок створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, Порядок електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами та передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265, визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно із пунктами 3, 4 зазначеного Порядку № 265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади, який видається органом реєстрації або центром надання адміністративних послуг у паперовій формі за зверненням особи, яка декларує/реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласників) житла, законного представника (представника) особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення). Суб`єкт звернення для отримання витягу може також звернутися через Єдиний державний веб-портал електронних послуг після проходження ним електронної ідентифікації та автентифікації. Витяги з реєстру територіальної громади, отримані в електронній або паперовій формі, мають однакову юридичну силу (пункти 36, 45, 46 Порядку).

Згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку №265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Проживання громадян без реєстрації місця проживання на території України тягне за собою відповідальність у встановленому законом порядку (ст.197 КУпАП).

Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 14.08.2024 року у справі №607/5535/22 особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Звертаючись до суду із даною заявою, заявником зазначено місце проживання: АДРЕСА_1 .

За даними витягу з реєстру Київської територіальної громади від 24.03.2026, яка додана заявником до заяви про усунення недоліків, заявник ОСОБА_1 знятий із задекларованого місця проживання в АДРЕСА_2 08.03.2024 року.

Отже, заявником не надано суду відомостей, які б підтверджували зареєстроване у законному порядку його місце проживання на території Дністровського району Чернівецької області, на яку розповсюджується юрисдикція Хотинського районного суду Чернівецької області, та дає право заявнику на звернення до відповідного суду.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.03.2026 року за №2457063 та відповіді щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери за №2457100 від 13.03.2026 року, відомості про задеклароване (зареєстроване) місце проживання ОСОБА_2 в реєстрі відсутні.

Посилання заявника на те, що предметом заяви є встановлення факту народження особи, яке відбулося у місті Хотин Чернівецької області та на те, що докази, що підтверджують зазначений факт (архівні довідки, метричні записи) походять з архівних установ, пов`язаних із територією Чернівецької області, не може бути підставою для визначення підсудності справи Хотинському районному суду Чернівецької області.

Суд зазначає, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з вище викладеним, оскільки заявником не усунуто недоліки заяви, суддя приходить до висновку, що заявуОСОБА_1 про встановлення факту народження особи слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М.Ковальчук