ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 332/2558/15-ц

провадження № 61-14680св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів: Грушицького А. І., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

заявник (стягувач) - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову Запорізького апеляційного суду

від 25 вересня 2024 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Кухаря С. В.,

Полякова О. З. у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст вимог

1. У березні 2024 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк», банк) звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

2. Заява мотивована тим, що апеляційний суд Запорізької області рішенням

від 23 червня 2016 року скасував рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2016 року.

3. Цим рішенням стягнув зі ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» прострочену заборгованість за договором про надання споживчого кредиту

від 22 вересня 2008 року № 0, розмір якої станом на 19 грудня 2014 року становить 3 999,38 доларів США.

4. Стягнув зі ОСОБА_4 , з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного окремо як із солідарних з позичальником ОСОБА_4 боржників на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 22 вересня 2008 року № 0, що утворилася після 19 грудня 2014 року, розмір якої станом на 04 червня 2015 року становить 32 591,23 долари США, а також

24 090,90 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, нарахованої за період з 19 грудня 2014 року по 04 червня 2015 року.

5. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін, а саме в частині стягнення із ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору у розмірі 1 218 грн з кожного.

6. На виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя

від 10 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області

від 23 червня 2016 року у справі № 332/2558/15-ц (провадження № 2/332/19/16) були видані три виконавчі листи, які було надіслані на примусове виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, яким були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

7. Виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 були закінчені на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у боржників майна, з правом повторного пред`явлення до виконання, виконавчі листи були повернуті стягувачу.

8. За виконавчим провадженням № НОМЕР_3 виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» через заборону згідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

9. Однак під час пересилки засобами поштового зв`язку зазначені виконавчі листи були втрачені.

10. У зв`язку із цим, для відновлення прав стягувача, заявник звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про отримання дублікатів виконавчих листів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

11. Заводський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 31 травня 2024 року заяву задовольнив.

12. Видав дублікат виконавчого листа № 332/2558/15-ц, який був виданий

27 жовтня 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення із ОСОБА_4 простроченої заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 22 вересня 2008 року № 0, розмір якої станом на 19 грудня 2014 року становить 3 999,38 доларів США (із яких за тілом кредиту 1 409,80 доларів США, за відсотками 2 589,58 доларів США, а також пеня на суму 3 282,61 грн); заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2008 року № 0, що утворилася після 19 грудня 2014 року, розмір якої станом на 04 червня 2015 року становить 32 591,23 долари США, 24 090,90 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, нарахованої за період з 19 грудня 2014 року по 04 червня 2015 року та судовий збір у розмірі 1 218 грн.

13. Видав дублікат виконавчого листа № 332/2558/15-ц, який був виданий

27 жовтня 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2008 року

№ 0, яка утворилася після 19 грудня 2014 року, розмір якої станом

на 04 червня 2015 року становить 32 591,23 долари США, 24 090,90 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, нарахованої за період

з 19 грудня 2014 року по 04 червня 2015 року та судовий збір у розмірі 1 218 грн.

14. Видав дублікат виконавчого листа № 332/2558/15-ц, який був виданий

27 жовтня 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення із

ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту

від 22 вересня 2008 року № 0, розмір якої станом на 19 грудня 2014 року становить 3 999,38 доларів США, заборгованості за кредитним договором

від 22 вересня 2008 року № 0, що утворилася після 19 грудня 2014 року, розмір якої станом на 04 червня 2015 року становить 32 591,23 долари США,

24 090,90 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, нарахованої за період з 19 грудня 2014 року по 04 червня 2015 року та судовий збір у розмірі 1 218 грн.

15. Постановляючи ухвалу про задоволення вимог заяви місцевий суд вважав, що заявник довів та підтвердив належними доказами факт втрати оригіналів виконавчих листів.

16. Запорізький апеляційний суд постановою від 25 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнив.

17. Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2024 року у цій справі в частині задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором скасував та ухвалив у цій частині постанову наступного змісту.

18. Відмовив в задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк», боржники ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 332/2558/15-ц у частині видачі дубліката виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

19. Ухвалюючи оскаржену постанову апеляційний суд вказував, що як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрите 12 грудня

2016 року щодо примусового стягнення зі ОСОБА_4 грошових коштів за виконавчим листом № 332/2558/15-ц, який був виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя.

20. 09 квітня 2019 року державний виконавець Заводського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, пунктом 2 вказаної постанови визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 09 квітня 2022 року (три роки з моменту повернення).

21. Заява про видачу дублікатів виконавчих листів представник банку подав до суду 18 березня 2024 року, тобто поза межами встановленого для пред`явлення трирічного строку для виконання.

22. Питання щодо поновлення такого строку заявник не порушував, а тому апеляційний суд констатував, що місцевий суд розглянув заяву без урахування тих обставин, що заявник не дотримав строку звернення із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

23. У листопаді 2024 року представник АТ «УкрСиббанк» адвокат Ребрик А. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року в якій просив постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

24. Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

25. Касаційна скарга містить арґумент про те, що суди не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які викладені у постановах

від 19 червня 2024 року у справі № 278/6265/13-ц, від 09 листопада 2023 року у справі № 0440/5997/18, від 18 березня 2024 року у справі № 274/1067/18, від 06 жовтня

2021 року у справі № 308/8139/16-ц, від 04 серпня 2021 року у справі

№ 643/12634/15-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12,

від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, від 09 жовтня 2019 року у справі

№ 2-6471/06, від 26 грудня 2019 року у справі № 10/339/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12, від 21 вересня 2022 року у справі № 2-175/2010, від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц, від 08 березня 2023 року у справі № 2-2236/12, від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 2-1316/736/11, від 25 квітня 2019 року у справі № 2-669/11, від 20 березня 2019 року у справі № 643/21446/13-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 2-6725/10,

від 13 жовтня 2021 року у справі № 755/26588/13.

26. Представник заявника зауважує, що апеляційний суд не звернув увагу та не надав належної оцінки тій обставині, що виконавчий лист був втрачений при пересилці, факт направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчого листа є відповідний фіскальний чек оператора поштового зв`язку про направлення поштового повідомлення, а факт вручення підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012,

від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/1 та від 01 квітня

2020 року у справі № 335/7328/16-ц.

27. Додатково зауважує, що у зв`язку із збройною агресією рф у країні був введений воєнний стан, а тому строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження» перериваються та встановлюються з дня припинення, або скасування воєнного стану, а тому строк пред`явлення виконавчих документів до виконання не пропущений, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18 березня 2024 року у справі № 274/1067/18, від 19 червня

2024 року у справі № 278/6265/13-ц, від 09 листопада 2023 року у справі

№ 0440/5997/18.

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи не подали

Рух справи в суді касаційної інстанції

28. Верховний Суд ухвалою від 06 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Заводського районного суду

м. Запоріжжя.

29. 25 листопада 2024 року цивільна справа № 332/2558/15-ц надійшла до Верховного Суду.

30. Верховний Суд ухвалою від 09 березня 2026 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

31. Апеляційний суд Запорізької області рішенням від 23 червня 2016 року скасував рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня

2016 року.

32. Цим рішенням стягнув зі ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» прострочену заборгованість за договором про надання споживчого кредиту

від 22 вересня 2008 року № 0, розмір якої станом на 19 грудня 2014 року становить 3 999,38 доларів США. Стягнув зі ОСОБА_4 , з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного окремо як із солідарних з позичальником ОСОБА_4 боржників на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 22 вересня 2008 року № 0, що утворилася після 19 грудня 2014 року, розмір якої станом на 04 червня 2015 року становить

32 591,23 долари США, а також 24 090,90 грн пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання, нарахованої за період з 19 грудня 2014 року по 04 червня 2015 року. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Заводський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 10 березня 2016 року стягнув із

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1 218 грн з кожного (а. с. 224-237, том 2).

33. На виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя

від 10 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області

від 23 червня 2016 року у справі № 332/2558/15-ц були видані три виконавчі листи, які були направлені на примусове виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за якими були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_1,

№ НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

34. Виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового стягнення зі ОСОБА_4 грошових коштів за виконавчим листом № 332/2558/15-ц, який був виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя було відкрите 12 грудня

2016 року.

35. 09 квітня 2019 року державний виконавець Заводського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, пунктом 2 вказаної постанови визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 09 квітня 2022 року (три роки з моменту повернення).

36. Заява про видачу дублікатів виконавчих листів подана до суду 18 березня

2024 року.

Позиція Верховного Суду

37. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

38. Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

39. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

40. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

41. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

42. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

43. Суд апеляційної інстанції здійснив перегляд ухвали місцевого суду тільки в частині видачі дубліката виконавчого листа щодо боржника

ОСОБА_6 , тому з огляду на вимоги статті 400 ЦПК України законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення Верховним Судом переглядається лише у цій частині.

44. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

45. Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

46. Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

47. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

48. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

49. ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

50. Згідно з частиною першою статті 370 ЦПК України 2004 року замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

51. За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

52. Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

53. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 вказано, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

54. У постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року та від 19 квітня

2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 03 лютого 2021 року у справі

№ 643/20898/13-ц, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

55. Згідноіз частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

56. У справі, яка переглядається, суди встановили, що виконавчий документ стосовно боржника ОСОБА_4 був виданий 27 жовтня 2016 року у справі

№ 332/2558/15-ц Заводським районним судом м. Запоріжжя та повернутий стягувачу постановою державного виконавця від 09 квітня 2019 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

57. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

58. Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

59. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

60. Отже, за загальним правилом, після повернення виконавчого документа стягувачу постановою державного виконавця від 09 квітня 2019 року він мав бути пред`явлений до виконання у строк до 09 квітня 2022 року.

61. Водночас 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 102, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені Закону України «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

62. Воєнний стан запроваджений в Україні 24 лютого 2024 року наразі не припинений та не скасований.

63. Таким чином, з огляду на положення пункту 102 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», заява АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа подана у березні 2024 року є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

64. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 листопада 2023 року у справі № 0440/5997/18 та від 19 червня

2024 року у справі № 278/6265/13-ц, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими арґументи касаційної скарги представника стягувача.

65. Стягувач (банк) стверджував, що оригінал виконавчого листа у нього відсутній, як і не перебуває він на примусовому виконанні у відповідних органах.

66. Отже, виконавчий лист відсутній як у стягувача, так і у виконавця, а також відсутні відомості про належне виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

67. Апеляційний суд на зазначені обставини уваги не звернув та помилково скасував ухвалу місцевого суду і ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_6 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

68. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

69. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями 406, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року скасувати, ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2024 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров