ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/438/26Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кириченко Галини Володимирівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданого позову зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 31 липня 2004 року. Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 25 січня 2018 року у справі № 712/16052/17, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвав. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами набуто таке майно: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортні засоби: HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; DAF XF 95.430, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; напівпричіп CHEREAU CD, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ; HYUNDAI SONATA 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог і вказала, що для визначення вартості спільного майна у справі, за її клопотанням, ухвалами суду від 03 лютого 2021 року призначено судові експертизи. Проведення експертиз затягнулося в часі, внаслідок чого вартість транспортних засобів визначено станом на червень 2021 року, а вартість квартири визначено станом на червень 2022 року.

Між червнем 2021 року та червнем 2022 року відбулися події, які суттєво вплинули на результати оцінки майна, у зв`язку з чим позивач погодилася з оцінкою відповідача вартості спільного майна, наведеною ним у відзиві на позовну заяву, крім вартості транспортного засобу HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, вартість якого позивачка вважала за необхідне визначити за висновком судової автотоварознавчої експертизи від 16 червня 2021 року № 66.

Крім того, позивач вказала, що діти проживають разом із нею, перебувають на її утриманні, відповідач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, що є недостатнім для забезпечення всіх потреб дітей, у зв`язку з чим просила збільшити її частку в квартирі, визнавши за нею право власності на 2/3 частини квартири, а за відповідачем право власності на 1/3 частину квартири.

ОСОБА_1 остаточно просила суд:

відступити від засади рівності часток подружжя у майні, збільшити її частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з 1/2 частини до 2/3 частин, поділити вказану квартиру та визнати за нею право власності на 2/3 частин зазначеної квартири, визнати за відповідачем право власності на 1/3 частину цієї квартири;

виділити відповідачу вантажний автомобіль DAF XF 95.430, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та напівпричіп CHEREAU CD 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ;

виділити їй легковий автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості її частки у спільному майні автомобілі HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , у сумі 73 240,00 грн та компенсацію різниці вартості у поділених спільних транспортних засобах у сумі 180 385,00 грн.

Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 22 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнав за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнав за ОСОБА_2 у поряду поділу спільного майна подружжя право власності на транспортний засіб DAF XF 95.430, 2006 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та на напівпричіп CHEREAU CD-382G, 2003 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини в праві власності на транспортний засіб DAF XF 95.430, 2006 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та на напівпричіп CHEREAU CD-382G, 2003 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , у розмірі 252 079, 00 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини в праві власності на транспортний засіб HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , у розмірі 73 240,00 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 253,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей, самостійно визначила спосіб їх стягнення у твердій грошовій сумі та із заявою про зміну способу стягнення аліментів чи збільшення їх розміру до суду не зверталася, така підстава для відступу від рівності часток подружжя при поділі спірної квартири не може бути застосована.

Суд, врахувавши, що відповідач не надав суду доказів того, що позивач надала письмову згоду на відчуження транспортного засобу HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 а також того, що кошти, отримані від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї, дійшов висновку про те, що цей транспортний засіб є спільним майном подружжя та 1/2 частина його вартості, що за висновком експерта від 16 червня 2021 року № 66 складає 73 420,00 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Однак, оскільки позивач заявила вимогу про визнання за нею права власності на транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , але не внесла попередньо кошти на депозитний рахунок суду в розмірі компенсації за 1/2 частину права власності відповідача у вказаному транспортному засобі, а відповідач не погодився на позбавлення його частки у праві власності на цей транспортний засіб, суд першої інстанції вважав, що така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Під час визначення розміру компенсації позивачу 1/2 вартості транспортних засобів DAF XF 95.430, 2006 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та напівпричепа CHEREAU CD-382G, 2003 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , суд керувався вартістю транспортних засобів, визначеною у висновку експерта від 16 червня 2021 року № 66, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Вказувала, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, постановленим з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вважав відсутність підстав для відступу від рівності часток подружжя при поділі спірної квартири сторін. Вказує, що встановлений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей відповідно до судового рішення є очевидно недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей, їх лікування, оскільки такий розмір є суттєво нижчим від мінімально рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, виходячи з розміру мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Скаржниця вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заявлена вимога про визнання за нею права власності на транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не підлягає задоволенню, оскільки позивач не внесла на депозитний рахунок попередньо кошти в розмірі компенсації за частину права власності відповідача у вказаному транспортному засобі. Вважає, що така позиція суду першої інстанції не відповідає правовим висновкам, які містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №552/1514/19.

Особа, що подала апеляційну скаргу, також стверджує, що суд першої інстанції помилково вважав, що сторони не досягли згоди щодо вартості транспортних засобів. Адже, як вбачається з матеріалів справи сторони погодили вартість спільного майна, визначену відповідачем на підставі поданих до відзиву доказів (крім вартості транспортного засобу HYUNDAI SONATA 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ). Конкретне погодження вартості майна наведено позивачем у заяві про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог від 08 серпня 2023 року.

07 вересня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 адвоката Кучер Ю.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просила суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кириченко Г.В. залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Черкаський апеляційний суд постановою від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Кириченко Г. В., задовольнив частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2023 року змінив шляхом доповнення його резолютивної частини абзацами такого змісту:

Абзац другий: «Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 :

трикімнатну квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 ;

транспортний засіб DAF XF 95.430, 2006 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_5 , та напівпричіп CHEREAU CD-382G, 2003 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_6 ;

транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_7 ;

транспортний засіб HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_8 »;

Абзац дев`ятий: «У задоволенні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_7 відмовити».

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , задоволено.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31 грудня 2025 року справу прийнято до провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 (т. 1, а. с. 8).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_10 та серія НОМЕР_11 (т. 1, а. с. 1112). Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 25 січня 2018 року, яке набрало законної сили 27 лютого 2018 року, шлюб між сторонами розірвав (т. 1, а. с. 910). Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 20 травня 2020 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. (т. 1, а. с. 1617).

Відповідно до довідки від 21 січня 2020 року № 31/23/41-154 за ОСОБА_2 станом на 25 січня 2018 року зареєстровано транспортні засоби: з 05 квітня 2011 року HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_7 ; з 11 травня 2012 року DAF XF 95.430, 2006 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_5 ; з 15 травня 2012 року CHEREAU CD-382G, 2003 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 (т. 1, а. с. 61).

Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 20 листопада 2017 року ОСОБА_2 відчужив транспортний засіб HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_8 .

За висновком експерта від 16 червня 2021 року № 66 судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість транспортних засобів складає: HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_7 182 722, 00 грн; DAF XF 95.430, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , № шасі НОМЕР_5 328 598,00 грн; CHEREAU CD, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_6 175 560,00 грн; середня ринкова вартість автомобіля HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_8 складає 146 480,00 грн (т. 2, а. с. 3745).

Відповідно до висновку експерта від 31 травня 2022 року № 1331/21/1083/22-23 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час проведення експертизи складає 2 101 320,00 грн (т. 2, а. с. 6378).

Згідно з копією витягу за карткою НОМЕР_12 , відкритої в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , та копій квитанцій за період із 07 листопада 2017 року до 08 жовтня 2019 року ОСОБА_2 перераховано кошти ОСОБА_1 02 квітня 2018 року 1 200,00 грн, 05 квітня 2018 року 3 000,00 грн, 06 квітня 2018 року 650,00 грн, 18 квітня 2018 року 3 000,00 грн, 25 квітня 2018 року 1 005,03 грн, 04 травня 2018 року 3 000,00 грн, 07 травня 2018 року 2 985,00 грн, 11 травня 2018 року 3 992,00 грн, 20 червня 2018 року 6 030,15 грн, 16 жовтня 2018 року 5 988,00 грн, 04 грудня 2018 року 7 040,00 грн, 06 лютого 2019 року 10 000,00 грн, 22 квітня 2019 року 2 985,00 грн, 08 травня 2019 року 5 025,13 грн, 20 травня 2019 року 5 025,13 грн, 11 червня 2019 року 5 025,13 грн, 10 липня 2019 року 2 495,00 грн, 18 липня 2019 року 3 992,00 грн, 23 липня 2019 року 3 517,00 грн, 28 липня 2019 року 3 000,00 грн, 28 вересня 2019 року 2 994,00 грн, 15 жовтня 2019 року 4 020,00 грн.

Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно з положеннями частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що спірне майно, а саме: квартира у АДРЕСА_1 набута сторонами під час перебування у шлюбі, тому зазначене майно, виходячи з приписів статті 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (частина перша статті 71 СК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягли домовленості про поділ спірної квартири. Також позивач просила збільшити її частку у спільному майні подружжя з урахуванням інтересів двох неповнолітніх дітей.

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 344/5539/17 (провадження № 61-12286св20) зазначено, що «статтею 70 СК України передбачено два випадки, коли суд має право відступити від принципу рівності часток подружжя у праві спільної власності.

По-перше, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

По-друге, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Аналізуючи наведені норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17 (провадження № 61-252св17).

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 немає.

Та обставина, що позивач вважає визначений судовими рішеннями розмір аліментів недостатнім для повного забезпечення дітей не може слугувати достатньою підставою для зміни розміру частки у спільному майні подружжя. Крім того, у разі необхідності позивач має можливість стягнути додаткові витрати на дітей.

З урахуванням наведеного, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, встановивши, що спірна квартира придбана під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а отже, є їхньою спільною сумісною власністю, дійшов правильного висновку про те, що наявні правові підстави для поділу квартири шляхом визнання за кожною із сторін права власності на 1/2 її частини, що відповідає положенням частини першої статті 70 СК України.

Щодо позовної вимоги про виділення позивачу легкового автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , то слід врахувати наступне.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Рухоме майно набуто сторонами за час шлюбу, воно є спільним сумісним майном подружжя, ці речі (об`єкти апеляційного перегляду) є неподільними, тому підлягають поділу шляхом виділення у власність кожного окремі об`єкти рухомого майна.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67 цс 20(пункт 58); постанова Великої Палата Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, яка стосується саме поділу нерухомого майна подружжя (пункти 23-27, 36).

Зокрема, у пункті 36 наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено таке: «Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України)».

Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, провадження № 61-6575 св 19, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, провадження № 61-1714 св 22.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Це узгоджується з нормами СК України та правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Колегія суддів враховує, що позивач звернулася до суду з метою поділу спільного сумісного майна придбаного у період шлюбу, зокрема, рухомого майна - автомобілів, зазначивши варіант поділу шляхом виділення кожному із подружжя в особисту власність по частині вказаного майна.

Отже у справі, що переглядається жодна із сторін не заявляла вимог про припинення права іншого подружжя на частку у спільній сумісній власності.

Колегія суддів, перевіряючи фактичні обставини справи, з метою остаточного вирішення спору між сторонами, доходить висновку про необхідність виділу позивачу легкового автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідач у запереченнях на позов не навів обгрунтованих підстав, чому вказаний автомобіль не може бути виділений в порядку поділу майна подружжя саме позивачу.

З урахуванням зазначеного та враховуючи, що позивачу підлягає виділенню автомобіль HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація частини в праві власності на автомобіль у розмірі 91361,00 грн.

Таким чином за результатами розгляду справи, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині відмови у здійсненні поділу автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 підлягає скасуванню з ухваленням у даній частині нового рішення, яким дані вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, які понесені відповідачем ОСОБА_2 , колегія суддів зауважує наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції до суду ОСОБА_2 надано: Договір про надання правничої допомоги №345 від 05.09.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру №10 від 06.09.2023 року на суму 10 000,00 грн; ордер про надання правової допомоги №1063640 від 06.09.2023 року.

Ураховуючи, що судом відхилено доводи апеляційної скарги лише в частині збільшення розміру частки на квартиру, тому стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру.

Щодо судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи

При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. та при збільшенні позовних вимог доплачено 6264,40 грн. Тому загальний розмір судового збору сплаченого до суду першої інстанції становить 7800,50 грн.

У суді апеляційної та касаційної інстанції позивача було звільнено від сплати судового збору.

Враховуючи ціну позову, позовні вимоги позивача задоволено судом на 80,73%, а тому на її користь з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6297,34 грн.

Також слід врахувати, що позивач сплатила за проведені судові експертизи кошти у розмірі 13728 грн. (9610 грн. + 4118 грн.), а тому їй підлягають компенсації вказані витрати у пропорційному розмірі у сумі 11082,61 грн.

Керуючись ст.ст. 35, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кириченко Галини Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2023 року скасувати у частині відмови в задоволенні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA 2011 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_7 та ухвалити у даній частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 в поряду поділу спільного майна подружжя право власності на транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини в праві власності на транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 91 361,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6297,24 грн. та витрати, пов`язані з оплатою експертиз у розмірі 11082,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_14 ) витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Судді: