Провадження № 22-ц/801/1096/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач :Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

31 березня 2026 рокуСправа № 127/27563/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Войтка Ю. Б., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року у цивільній справі № 127/27563/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються, крім іншого, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При наданні оцінки дотриманню особою, яка звертається до суду з апеляційною скаргою, вимог статті 356 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє сплату судового збору у відповідному розмірі (стаття 4 Закону України «Про судовий збір») та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина перша статті 9 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи викладене, одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на судовий захист в порядку цивільного судочинства є надання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Невиконання такого обов`язку є підставою для ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без руху зі встановленням строку для усунення таких недоліків.

Скаржником до апеляційної скарги відповідні документи не додано, судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» не сплачено.

Водночас ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі частини другої статті 8 зазначеного Закону, мотивоване тим, що він є військовослужбовцем, проходить військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України, а також у період з 17.12.2025 по 23.01.2026 перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим має скрутне матеріальне становище.

Однак наведені доводи не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору з огляду на таке.

Згідно з частиною першою, третьою, п`ятою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд зазначає, що відповідно до положень частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» питання про зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, а також відстрочення чи розстрочення його сплати вирішується судом з урахуванням підстав, визначених частиною першою цієї статті.

Отже, законодавець наділив суд правом, а не обов`язком звільняти особу від сплати судового збору чи застосовувати інші пільги щодо його сплати. При цьому, відповідно до статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що виключає можливість безпідставного надання переваг одній зі сторін.

Порядок звільнення від сплати судового збору визначений Законом України «Про судовий збір», а обов`язок доведення обставин, які свідчать про неможливість або істотне утруднення його сплати, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням, що узгоджується з положеннями статті 12 ЦПК України щодо розподілу доказового тягаря.

При цьому Закон не містить вичерпного переліку документів, які підтверджують майновий стан особи, у зв`язку з чим суд оцінює такі обставини на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням у кожній конкретній справі.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору чи застосування інших пільг щодо його сплати, суд має виходити з реального майнового стану особи, що передбачає встановлення наявності у неї доходів (заробітної плати, пенсії, стипендії, інших видів доходів), рухомого та нерухомого майна, цінних паперів, а також можливості розпорядження ними без істотного погіршення свого фінансового становища.

Такий підхід відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеній у рішеннях у справах «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року (пункт 44) та «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року (пункти 6364), відповідно до яких національні суди при оцінці фінансового стану заявника повинні враховувати його реальні доходи та майнові можливості.

Разом із цим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу. У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що встановлення фінансових умов доступу до суду, зокрема обов`язку сплати судового збору, саме по собі не порушує права на доступ до правосуддя, оскільки спрямоване на забезпечення належного функціонування судової системи.

Крім того, у рішенні у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року ЄСПЛ наголосив, що звільнення від сплати судового збору можливе лише за умови доведення заявником свого скрутного фінансового становища, що забезпечує справедливий баланс між інтересами держави та особи.

Оцінюючи доводи клопотання ОСОБА_1 , суд враховує, що як підставу для звільнення від сплати судового збору заявник зазначає проходження військової служби за мобілізацією у Збройних Силах України, а також перебування на стаціонарному лікуванні у період з 17.12.2025 по 23.01.2026 та пов`язане з цим скрутне матеріальне становище.

На підтвердження вказаних обставин скаржником подано лише копію довідки від 16.09.2025 про проходження військової служби за мобілізацією з 12.09.2023 по теперішній час.

Водночас суд зазначає, що сам по собі факт проходження військової служби, у тому числі за мобілізацією, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не свідчить автоматично про відсутність у особи доходів або неможливість виконання нею відповідного обов`язку.

Крім того, заявником не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні у зазначений період, хоча у клопотанні міститься посилання на відповідні медичні документи, які фактично до суду не подані.

Також скаржником не подано доказів щодо розміру його доходів за попередній календарний рік, не надано відомостей про наявність чи відсутність у нього рухомого або нерухомого майна, банківських рахунків, інших джерел доходу, а також доказів, які б свідчили про неможливість розпорядження наявними коштами без істотного погіршення фінансового стану.

Надані документи не дають можливості суду повно і всебічно оцінити майновий стан заявника, а також не свідчать про відсутність у нього інших джерел доходу чи майна, за рахунок яких могла бути сплачена сума судового збору.

При цьому скаржником не доведено, що розмір судового збору перевищує п`ять відсотків його річного доходу за попередній календарний рік, що могло б бути підставою для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 03 лютого 2026 року у справі № 759/4474/24, від 25 березня 2026 року у справі № 754/14223/24, від 19 березня 2026 року у справі № 639/700/24 та від 09 березня 2026 року у справі № 709/1440/25.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що наведені у клопотанні доводи не підтверджують наявності об`єктивних перешкод для сплати судового збору, а подані докази не дають можливості встановити скрутний майновий стан заявника у розумінні закону.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору суперечило б принципу рівності учасників судового процесу та вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення справедливого судового розгляду.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зважаючи на те, що надані документи не дають достатніх підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору та не свідчить про відсутність у нього інших доходів чи майна та ураховуючи, що доказів на підтвердження важкого майнового стану та наявності умов, які свідчать про можливість звільнення його від сплати судового збору заявником не надано, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю, тому скаржник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Закону України «Про судовий збір».

З матеріалів апеляційної скарги слідує, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру, тому підлягав до сплати судовий збір 3028,00 грн, не зважаючи на спосіб та порядок подання позовної заяви

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відтак розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі з урахуванням понижуючого коефіцієнта складає 4542,00 грн (3028,00 х 150% = 4542,00 грн).

За таких обставин, скаржнику необхідно сплатити судовий збір в сумі 4542,00 грн. за такими реквізитами: отримувач ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, банк Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок №UA0002856, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Положеннями частини першої та третьої статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа.

Керуючись ст. 354, 357 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року у вказаній справі залишити без руху, надавши скаржнику строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків.

У випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Витребувати з Вінницького міського суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 127/27563/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко