Провадження № 2/521/313/26
"26" березня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді- Роїк Д.Я.,
за участю секретаря судового засідання Каліній П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє вимоги на предмет спору Приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -
29 листопада 2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє вимоги на предмет спору Приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Малиновський районний суд міста Одеси перейменовано на Хаджибейський районний суд міста Одеси на підставі Закону України № 4273-IX від 26 лютого 2025 року.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справи до судового розгляду по суті.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2009 року між нині покійним ОСОБА_3 та позивачем у справі, ОСОБА_1 було укладено шлюб, актовий запис №215, що складений Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Під час шлюбу, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв домашнє насильство, останньою краплею було його дії 16 січня 2021 року, після чого подружжя припинило спільно проживати, вести спільний побут, підтримувати стосунки, які притаманні подружжю. 16 січня 2021 року сторони перестали проживати разом, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 насильство по відношенню до позивача. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він принижував позивача, погрожував застосувати фізичну силу до неї, тобто вчинив домашнє насильство. Його погрози не були безпідставні, оскільки він був засуджений за вчинення насильницького злочину, позивачка дуже хвилювалась за свою безпеку, та реальних дій з боку її чоловіка, ОСОБА_3 . 02.07.2003 року було ухвалено вирок, яким ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні злочину, що передбачений ст. 121 ч. 1 КК України «нанесення тяжких тілесних ушкоджень». Як з`ясувалось 17 травня 2024 року під час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, її чоловік, ОСОБА_3 , відповідач у справі помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 31 кв.м., яка належала покійному на підставі свідоцтва про право власності від 13.03.2015 року № НОМЕР_1 , видавник: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області. Постановою від 14 жовтня 2024 року Приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Масаловою Віолеттою Анатоліївною відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач, ОСОБА_1 є неєдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , за законом, є ще його мати, ОСОБА_2 , яка є належним відповідачем у справі. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса оскільки дізналась лише 20 липня 2024 року про смерть свого чоловіка, також розповсюджена недостовірна інформація через засоби масової інформації щодо неможливості оформлення спадщини через військовий стан, продовження будь-яких строків після закінчення воєнного стану в Україні. Звертала увагу суду на те, що у засобах масової інформації було поширено інформацію, що оформити спадщину неможливо, що строки на оформлення спадщини через військовий стан зупиняються, або що строки зупинені поки діє воєнний стан і після її завершення протягом 10 місяців можливо оформити спадщину. Таким чином вважала, що причини пропуску строку позивачем, є необізнаність про смерть, наявність вчинення домашнього насильства, військова агресія Російської Федерації, повномасштабне вторгнення, розповсюдження недостовірної інформації щодо неможливості оформлення спадщини через військовий стан, продовження будь-яких строків після закінчення воєнного стану в країні є поважними, тому строк підлягає поновленню.
Від позивача та його представника адвоката Тищенко С.Ю. надійшла заява про розгляд справи без його участі, якою вони позов підтримують у повному обсязі з урахуванням наданих доказів, пояснень, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечуює.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, під час розгляду справи відзиву, клопотань, заяв не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України зазначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, враховуючи повторну неяку відповідача, постановляє заочне рішення, вивчивши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.
За дослідженими матеріалами справи, судом встановлено, що між позивачем та спадкодавцем 24 квітня 2009 року було укладено шлюб, актовий запис №215, що складений Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він принижував позивача, погрожував застосувати фізичну силу до неї, тобто вчинив домашнє насильство.
Згідно матеріалів спадкової справи № 27/2024 отриманих від приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни спадкова справа розпочата 10 жовтня 2024 року, спадковим майном, дата смерті невідома.
10 жовтня 2024 року позивачка подала заяву до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни.
Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.01.2012 року.
Постановою приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Масалової Віолетти Анатоліївни від 14 жовтня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців).
Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Зазначена позиція узгоджується з правовим висновкам щодо поважності причин, наявності перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, що викладені у постановах Верховного Суду, а саме у постанові (Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19, у постанові Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, у постанові Верховного Суду 12.10.2021 у справі № 953/8112/20.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
Керуючись ст. ст. 16, 1216, 1217, 1218, 1269,1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 223 229, 247, 263-265, 280-283, 345 ЦПК України, суд, -
Визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повний текст рішення складено та підписано 31 березня 2026 року
Суддя Роїк Д.Я.