Справа № 127/479/26
Провадження № 22-ц/801/883/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

30 березня 2026 рокуСправа № 127/479/26м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Войтка Ю. Б.,

суддів: Матківської М. В., Міхасішина І. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2026 року у цивільній справі № 127/479/26 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2026 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2026 року в указаній цивільній справі, яку подано з пропуском строку на його оскарження.

06 березня 2026 року ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: подання доказів, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваної ухвали та належного обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 605,60 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області матеріали цивільної справи.

13 березня 2026 року на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від представника відповідача адвоката Сауляка Є. В. надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. До вказаної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі. Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник скаржника зазначив, що 16.02.2026 він звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. На підтвердження цього долучено відповідну заяву з відміткою про її подання від 16.02.2026. Виходячи з наведеного, заявник вважає, що саме з цієї дати слід обчислювати строк на апеляційне оскарження ухвали суду, а тому пропуск такого строку є поважним і підлягає поновленню.

17 березня 2026 року на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду витребувана цивільна справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

18 березня 2026 року ухвалою Вінницького апеляційного суду продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2026 року. Вказано, що з матеріалів справи слідує, що копію оскаржуваної ухвали суду було доставлено скаржнику до електронного кабінету 29.01.2026, що підтверджується відповідною довідкою. Отже, перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався саме з 29.01.2026, а не з 16.02.2026, оскільки закон пов`язує його з моментом отримання судового рішення, а не з подальшими діями сторони. Відповідно, граничним днем подання апеляційної скарги було 13.02.2026, тоді як скаргу подано лише 27.02.2026 з пропуском встановленого строку. Наголошено, що скаржнику необхідно надати належні докази існування об`єктивних і непереборних перешкод для подання апеляційної скарги у період з 29.01.2026.

25 березня 2026 року на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від представника відповідача адвоката Сауляка Є. В. надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. У поданій заяві зазначено, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет, однак не є фахівцем у галузі права та не користується ним на постійній основі, у зв`язку з чим не знав про наявність оскаржуваної ухвали. Також представник посилається на те, що апелянт проживає за межами України, що, на його думку, ускладнило своєчасне виявлення відповідного судового рішення в електронному кабінеті. З огляду на це заявник вказує, що фактично про існування ухвали відповідач дізнався лише після ознайомлення представника з матеріалами виконавчого провадження, і з цих підстав просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційну скаргу, заяву представника адвоката Сауляка Є. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тлумачення норм ч. 3 ст. 357 ЦПК України, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що існують поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків на оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, у тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року в справі № 462/5552/13-ц зазначено, що вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити із того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що оскаржувану ухвалу постановлено судом 27 січня 2026 року за відсутності скаржника. Копію вказаної ухвали суду ОСОБА_1 отримав 29 січня 2026 року шляхом її доставки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Зазначена довідка свідчить, що ухвалу суду від 27 січня 2026 року у справі № 127/479/26 було належним чином надіслано та доставлено до електронного кабінету скаржнику 29 січня 2026 року (а. с. 64), а відтак саме з цієї дати скаржник вважається належним чином повідомленим про постановлення судового рішення та його зміст.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення його копії до електронного кабінету особи.

Таким чином, з огляду на імперативний характер цієї норми, ухвала суду від 27 січня 2026 року вважається врученою скаржнику саме 29 січня 2026 року. Отже, саме з цієї дати скаржник вважається належним чином повідомленим про постановлення судового рішення та його зміст, а відтак і набуває можливості реалізувати своє право на його апеляційне оскарження у визначений законом строк.

Правова природа електронного кабінету як офіційного засобу комунікації між судом та учасниками процесу передбачає, що належне функціонування цього інструменту та своєчасне ознайомлення з отриманими документами покладається на самого учасника справи. Цей підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, відповідно до якої, якщо учасник справи добровільно повідомив суду свої електронні засоби зв`язку або користується електронним кабінетом, слід вважати, що він погоджується на використання такого способу комунікації. У свою чергу, це покладає на нього обов`язок належним чином контролювати отримання процесуальних документів та реагувати на них.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що він фактично дізнався про існування оскаржуваної ухвали лише 16 лютого 2026 року після ознайомлення представника з матеріалами виконавчого провадження, є безпідставним. Закон чітко визначає момент початку перебігу строку на апеляційне оскарження з дня вручення судового рішення, а не з моменту фактичного ознайомлення з ним чи вчинення будь-яких інших дій стороною або її представником.

Таким чином, враховуючи, що копію ухвали суду скаржник отримав 29 січня 2026 року, останнім днем строку на її апеляційне оскарження було 13 лютого 2026 року (з урахуванням вихідних днів). Водночас апеляційну скаргу подано лише 27 лютого 2026 року, тобто з пропуском встановленого п`ятнадцятиденного строку, визначеного статтею 354 ЦПК України.

Оцінюючи доводи скаржника щодо поважності причин пропуску строку, колегія суддів виходить із того, що такі причини мають бути об`єктивними, непереборними та не залежати від волевиявлення особи. Сам факт реєстрації електронного кабінету покладає на особу обов`язок належним чином відслідковувати надходження процесуальних документів. Натомість обставини, на які посилається заявник, зокрема відсутність спеціальних знань у галузі права, нерегулярне користування електронним кабінетом, а також проживання за межами України, мають суб`єктивний характер і не можуть визнаватися такими, що об`єктивно унеможливлювали своєчасне подання апеляційної скарги.

Більше того, колегія суддів бере до уваги, що відповідно до наданого ордера серії № 1277312 адвокат Сауляк Є. В. здійснює представництво інтересів відповідача на підставі договору про надання правничої допомоги від 22 грудня 2025 року, тобто ще до постановлення оскаржуваної ухвали. Як фахівець у галузі права, представник був наділений усіма необхідними процесуальними повноваженнями для належного захисту інтересів свого клієнта, у тому числі для своєчасного відстеження руху справи, отримання процесуальних документів та подання апеляційної скарги у визначений законом строк. Сам факт існування професійного представництва спрямований саме на забезпечення ефективної реалізації процесуальних прав сторони незалежно від її особистих обставин, у тому числі місця проживання чи рівня правової обізнаності.

Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, учасники судового процесу та їхні представники зобов`язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами, а зловживання такими правами не допускається. Невиконання обов`язку щодо належного контролю за перебігом процесу та своєчасного вчинення процесуальних дій не може бути виправдане та покладене на суд як підстава для поновлення пропущеного строку.

Під час вирішення питання про поновлення строку потрібно надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане заявником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа №626/2450/14-ц).

Таким чином особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не продано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Фактично апеляційну скаргу подано 27.02.2026, тобто після спливу встановленого законом строку, який закінчився 13.02.2026. Об`єктивних, підтверджених належними доказами обставин, що унеможливлювали подання скарги до цієї дати, суду не надано.

З огляду на викладене колегія суду приходить до висновку, що наведені у заявах обставини не є об`єктивно непереборними, не підтверджені належними доказами та не свідчать про наявність реальних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги. У сукупності наведені обставини свідчать про відсутність об`єктивних та поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Скаржник та його представник мали реальну можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, однак не скористалися нею належним чином, що виключає підстави для поновлення такого строку.

Таким чином, апеляційна скарга подана після закінчення строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, а підстави для його поновлення відсутні, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2026 року у цивільній справі № 127/479/26 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. В. Міхасішин