Провадження 2/127/8857/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
позов зареєстрований судом 07.12.2025 року і мотивований тим, що 24.02.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 згідно вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» був укладений договір № 3486193 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на підставі якого відповідач отримав кредит 14 600 грн. на картку НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності, платності, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит був наданий на строк 359 днів, стандартна процентна ставка 1, 99 % на день.
Договір відповідач підписав одноразовим ідентифікатором №К261, чим підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором та надало кредит ОСОБА_1 , який свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом не повернув.
26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» укладено договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Профіт» право вимоги за кредитним договором № 3486193 від 24.02.2023 року.
В подальшому ТОВ «ФК Профіт» відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Сіті колект» відповідно договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року. Новий кредитор набув права вимоги за кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК Профіт» грошові кошти, в розмірі ціни відступлення в порядку та у строки, встановлені договором.
Згідно з додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 3486193 від 24.02.2023 року становить 77 672 грн.
Вказана сума складається з: тіла кредиту 14 600 грн., нарахованих відсотків 63 072 грн.
На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3486193 від 24.02.2023 рокув загальному розмірі 77 672 грн. та судові витрати: судовий збір 2 422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу 15 200 грн.
Провадження у справі відкрите 19.12.2025 року.
Представник позивача Варшавський К.А.в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення за відповідних підстав не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 24.02.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 3486193 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на підставі якого відповідач отримав кредит 14 600 грн. (п.1.2) на картку НОМЕР_1 (п.2.1), на умовах строковості, зворотності, платності, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит був наданий на строк 359 днів (п.1.3), з умовою сплати платежів кожні 30 днів згідно графіку платежів. Процентна ставка фіксована (п.1.4). За Стандартною процентною ставкою 2, 00 % в день, застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 (п.1.4.1), знижена процентна ставка 0, 10 % в день застосовується на умовах, передбачених п.1.4.2 договору.
Згідно п.3.1 проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році (факт/факт).
Сторонами погоджено, що повернення (виплата ) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно із Графіком платежів, крім випадку, передбаченого п.4.3 (п.4.1).
Згідно п.4.4, у разі затримання клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачено графіком платежів) щонайменше на 1 календарний місяць, ТОВ має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
Сторонами погоджено орієнтовну загальну вартість кредиту за стандартною ставкою 119 720 грн. (п.1.5.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 111 398 грн. (п.1.6.2)
Договір відповідач підписав одноразовим ідентифікатором №К261, чим підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Перерахування відповідачу кредитних коштів 14 600 грн. на картку НОМЕР_1 на підставі договору № 3486193 від 24.02.2023 року, згідно договору про організацію переказу грошових коштів від 21.02.2022 року № 210222-1 підтверджено повідомленням ТОВ «Пейтек Україна».
ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором та надала кредит ОСОБА_1 , який свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом згідно Графіка не повернув.
26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» укладено договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Профіт» право вимоги за кредитним договором № 3486193 від 24.02.2023 року.
В подальшому ТОВ «ФК Профіт» відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Сіті колект» відповідно договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року. Новий кредитор набув права вимоги за кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК Профіт» грошові кошти, в розмірі ціни відступлення в порядку та у строки, встановлені договором.
Згідно з додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 3486193 від 24.02.2023 року становить 77 672 грн.
Зазначена заборгованість відповідачем не сплачена станом на дату подання цього позову.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що позивач довів сукупністю доказів наявність зобов`язальних правовідносини, що виникли між сторонами, які регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору № 3486193 від 24.02.2023 року та отримання позичальником кредитних коштів 14 600 грн.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, станом на дату подання цього позову, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3486193 від 24.02.2023 року становить 77 672 грн. (в тому числі: тіло кредиту 14 600 грн., нараховані відсотки 63 072 грн.).
Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем ОСОБА_1 не погашена, тому загальна сума боргу 77 672 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (з застосуванням коеф. 0,8) згідно платіжної інструкції від 11.11.2025 року.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сумі 2 422,40 грн.
Правнича допомога позивачу у даній справі була надана адвокатом Бацюк О.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 17.10.2025 року, укладеного із представником позивача Варшавським К.А., згідно п. 4.5 якого сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром адвоката; додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 25 від 17.10.2025 року; витягу з акту № 158 від 24.10.2025 року по боржнику ОСОБА_1 (надання усної консультації без вивчення документації 2 години, загальною вартістю 3 000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 години, загальною вартістю 12 000 грн.). Надано платіжну інструкцію від 11.11.2025 року про сплату позивачем адвокату Бацюк О.М. 55 000 грн. за правову допомогу згідно договору № 25 від 17.10.2025 року.
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.
Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 514, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 10 березня 2026 року.

Суддя: