РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, права на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, права на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно проживав на АДРЕСА_1 . Вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як постійно проживала з ним на день смерті за вказаною адресою та проживає там і надалі.

Зазначає, що після смерті батька вона вже оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , який належав її дідові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_3 , котрий вступив у спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. Окрім того, вона оформила свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності СС «Дружба» с. Березовичі Володимир-Волинського району Волинської області, розміром 8,1-0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (намісцевості) та майнових паїв у загальному пайовому фонді СС «Дружба» с. Березовичі Володимир-Волинського району Волинської області.

Окрім зазначеного майна, її дідові ОСОБА_4 рішенням сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3 було надано безоплатно в приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і земельну ділянку площею 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Яковичі Володимирського району Волинської області.

Згідно рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7 її татові ОСОБА_3 було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Яковичі Володимирського району Волинської області.

Зазначає, що впродовж життя її тато та дід користувалися вказаними земельними ділянками, обробляли їх та сплачували земельний податок, однак не оформили належним чином правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки.

У даний час у позивачки виникла необхідність оформити свої спадкові права після смерті батька, однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійні батько та дід не встигли за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельні ділянки, їй у нотаріальній конторі було у цьому відмовлено. У письмовій відмові нотаріуса позивачу роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку.

Окрім того, зазначає, що вона зверталася до Зимнівської сільської ради Володимирського району щодо завершення приватизації шляхом спадкування прав на земельні ділянки загальною площею 1,10 га, у тому числі передані у приватну власність 0,60 га (0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані її дідові ОСОБА_4 та у користування 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була надана її татові ОСОБА_3 ; ділянки розташовані на території Березовичівської сільської ради Володимирського району у межах Зимнівської ОТГ, однак там їй порадили для оформлення своїх спадкових прав звернутися до суду.

Просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з земельних ділянок розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на с. Яковичі на території Зимнівської (раніше Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області, які були надані її дідові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просила визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована у с. Березовичі на території Зимнівської (раніше Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області.

Процесуальні рішення суду:

14 жовтня 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні:

Позивач не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Просила розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача Зимнівської сільської ради надав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутності, при ухваленні рішення покладався на думку суду.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , дід позивачки ОСОБА_6 .

Як стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , батько позивачки ОСОБА_6 .

У матеріалах справи є свідоцтво про народження позивачки ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , згідно якого її батьком є ОСОБА_3 , а також свідоцтво про нардження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 , з якого вбачається, що його батьком був ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишилось спадкове майно.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Згідно Архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3 ОСОБА_4 було надано в приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і земельну ділянку площею 0,35 га для вирощування сільськогосподарських культур.

Згідно Архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7 ОСОБА_3 було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року, який був чинним на час смерті і діда і батька позивачки), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно листа Зимнівської сільської ради № 1579/04-42/2-25 від 22.09.2025 року, у відповідь на звернення ОСОБА_1 , яке зареєстроване системою «АСКОРД» 19.09.2025 року за № М-49 щодо завершення приватизації шляхом спадкування прав на земельні ділянки, передані у приватну власність ОСОБА_4 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд та площею 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства рішенням сесії Березовичівської сільської ради № 18/3 від 10.09.1993 року та надану в постійне користування ОСОБА_3 площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства рішенням сесії Березовичівської сільської ради від 11 березня 1999 року № 5/7, що розташовані в межах Зимнівської (колишньої Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області, доводять наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання відповідних документів на ім`я спадкоємця. Тому Зимнівська сільська рада рекомендувала ОСОБА_1 оформити спадкові права у судовому порядку з урахуванням зазначеного.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного кодексу України.

Згідно положень ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно положень ч.1 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Згідно Архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7 ОСОБА_3 було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства.

Тобто спадкодавець ОСОБА_3 ще у 1999 році ініціював (розпочав) процес приватизації земельної ділянки розміром 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства шляхом подачі відповідної заяви (клопотання) до органу місцевого самоврядування - Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 118 ЗК України, але не завершив цей процес при житті.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тож, на думку суду, спадкоємиця (позивач) має право прийняти у спадок від спадкодавця ОСОБА_3 право на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно після його смерті, а саме на земельну ділянку розміром 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства згідно рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7.

Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно Архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3 «Про розгляд заяв громадян по питанню надання земельних ділянок» сільська рада народних депутатів вирішила збільшити розміри земельних ділянок і надати землю у приватну власність, зокрема ОСОБА_4 (так у документі) збільшити до 1,0 га, передати у приватну власність 0,25 га для обслуговування житлового будинку і 0,35 га для вирощування с/г культур.

Тобто спадкодавецю ОСОБА_4 ще в 1993 році згідно вищевказаного рішення передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і площею 0,35 га для вирощування с/г культур, але державну реєстрацію цього права спадкодавець не вчинив.

Тож, на думку суду, до спадкоємця (позивача) перейшло у спадок право на державну реєстрацію права власності, тому позов у цій частині підлягає до задоволення частково, а саме, за позивачем може бути визнане право на державну реєстрацію права власності на земельні ділянки розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства згідно рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3.

Судом встановлено, що крім позивачки по справі є інші спадкоємці першої черги за законом, а саме ОСОБА_2 , яка є дочкою померлого ОСОБА_3 та онукою померлого ОСОБА_4 , проте вона не бажає приймати спадщини.

З письмової відповіді державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори № 1063/01-16 від 03.10.2024 року вбачається, що позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на них.

Право позивачки, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки спадкодавці за життя не завершили процедури приватизації, та не зареєстрували права власності у законному порядку, що є перешкодою позивачці в нотаріальному оформленні спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено у п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України.

Пунктом «а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, який полягає в наступному.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно зі ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Як вбачається з представленої позивачкою копії Архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3 ОСОБА_4 було надано в приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і земельну ділянку площею 0,35 га для вирощування сільськогосподарських культур.

Як вбачається з представленої позивачкою копії Архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7 ОСОБА_3 було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства.

За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на вказані земельні ділянки не встигли, оскільки померли.

Так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів та приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18.

Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивачка має право на успадкування всіх прав та обов`язків після смерті діда ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Тож позовна вимога про визнання за позивачкою права на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована у с. Березовичі на території Зимнівської (раніше Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області, і яка згідно з рішенням Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7 передана ОСОБА_3 в постійне користування, є цілком обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

А позовна вимога про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельні ділянки розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані у с. Яковичі на території Зимнівської (раніше Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області, і були передані йому у приватну власність згідно рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3, підлягає до часткового задоволення, а саме визнання права на державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 133, 141, ,246, 247, 258, 259, 280 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1262, 1268 ЦК України, ст. ст. 81, 116, 118, 125, 152 Земельного Кодексу України, Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18), суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ), Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області (, вул. Миру, 2, с. Зимне Володимирського району Волинської області), про визнання права власності на спадкове майно, права на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на державну реєстрацію права власності на земельні ділянки розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на с. Яковичі на території Зимнівської (раніше Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області, і які були передані ОСОБА_4 у приватну власність згідно рішення сесії Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 10 вересня 1993 року № 18/3.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована у с. Березовичі на території Зимнівської (раніше Березовичівської) сільської ради Володимирського району Волинської області, яка згідно з рішенням Березовичівської сільської ради народних депутатів Володимир-Волинського району від 11 березня 1999 року № 5/7 передана ОСОБА_3 в постійне користування.

У частині інших позовних вимог позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина КУСІК