Справа № 939/2774/25
20 березня 2026 рокуБородянський районний суд
Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,
за участі секретаря - Боярської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення відповідач не бере участі у виховані дітей, не піклується про них, не цікавиться їхнім здоров`ям, успіхами, не забезпечує матеріально. Вона (позивачка) ніколи не забороняла відповідачу спілкуватись з дітьми, проте він не виявляв жодного бажання. З відповідача на підставі виконавчого листа № 2/376/185/2020, виданого Сквирським районним судом Київської області 04 березня 2020 року, стягуються аліменти на утримання дітей. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів, на її (позивачки) неодноразові звернення здійснити виплату аліментів, відповідач категорично відмовляється. На даний час діти перебувають на її утримані та проживають разом з нею. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради свого представника в судове засідання не направила, відповідно до заяви просила проводити розгляд справи за її відсутності.
Судом було заслухано думку дітей сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили, що батько не цікавиться їхнім життям. Мати намагалася створити умови для спілкувався батька з ними після розлучення, проте він не проявляв ініціативи, і такого спілкування не відбувалося. Діти висловили бажання, щоб їхнього батька було позбавлено батьківських прав.
Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, вказане дає підстави вирішити справу з огляду на наявні в ній дані (постановити заочне рішення) у відповідності до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого й не заперечує позивач.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, заслухавши думку дітей сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8).
Відповідно до копії довідки № 252/01-30 від 04 вересня 2025 року, дочка сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Сквирському академічному ліцеї № 2 з 1 вересня 2014 року. ОСОБА_6 проживає разом з мамою. За час навчання, вихованням дитини займається мама, вона постійно цікавиться успіхами доньки, відвідує класні батьківські збори, родинні свята. Батько ОСОБА_2 зі слів класного керівника батьківські збори не відвідував, успіхами доньки не цікавиться (а.с. 11).
Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради № 32/19 від 28 серпня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Сквирської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12, 13-14).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Частинами 3 і 4 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З викладеного вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Зазначений висновок є аналогічним за змістом і висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 219/3759/2014-ц, від 04 жовтня 2021 року в справі № 686/16902/20 та від 01 лютого 2023 року в справі № 761/6749/20.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), яка згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Як встановлено судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак станом на день направлення даного позову до суду (09 вересня 2025 року) та його надходження (15 вересня 2025 року) останній був неповнолітнім.

Суд вважає, що досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати в сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Приписи Сімейного кодексу України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що досягнення дитиною повноліття під час розгляду цивільної справи судом не може бути самостійною підставою для відмови в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, оскільки це не відповідає завданням цивільного судочинства, які полягають у справедливому та неупередженому вирішенні справи з метою ефективного захисту порушених прав, і не враховує необхідність першочергового забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2024 року в справі № 185/9339/21, згідно з якою Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав, що існують підстави для відступлення від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 219/3759/2014-ц, від 04 жовтня 2021 року в справі № 686/16902/20 та від 01 лютого 2023 року в справі № 761/6749/20.

В ході судового розгляду судом встановлено, що батько дітей ОСОБА_2 , без поважної причини не виявляє щодо них батьківського піклування, відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дітей, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права.

З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 150, 155, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2, 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 30 березня 2026 року.

СуддяМарина ГЕРАСИМЕНКО