Справа №484/6039/25
Провадження № 22-ц/812/779/26
Доповідач в апеляційній інстанції :Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2026 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Коваленко Н.А., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», Товариство) звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 20 вересня 2018 року між Акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - АТ "Альфа Банк") та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із кредитним лімітом 200000 грн. мета кредиту для особистих потреб; процентна ставка 24% річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запрпоновано встановити у розмірі 7 відсотків від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Відповідачка належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 20 грудня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 32636,68 грн.

22 лютого 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "ФОРТ" укладено договір факторингу, на підставі якого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 20 вересня 2018 року.

23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 20 вересня 2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором розмірі 32636,68 грн та судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні належні докази про укладення кредитного договору між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 саме 20 вересня 2018 року, тобто не доведено укладення договору, за яким до позивача перейшло право вимоги та за яким позивач просить стягнути заборгованість.

Не подання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема договору, за яким до позивача перейшло право вимоги та за яким позивач просить стягнути заборгованість, є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» посилаючись на ті ж самі обставини, які зазначали у позовній заяві, вважали його незаконним та необгрунтованим.

Так, вказує, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом акцептування оферти відповідачкою. AT "Альфа Банк" було видано кредитні кошти у розмірі згідно з офертою, що підтверджено виписками по рахунку, які є належними доказами видачі кредиту та наявності заборгованості у відповідності до вимог законодавства.

Крім того, відповідачем не заперечувався факт укладення кредитного догвору, а тому у розумінні вимог частини 1 стастті 82 ЦПК України факт укладення кредитного договору не пілягає доведенню сторонами.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачка не скористалась.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевірившиз аконність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційноїс карги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддівв важає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимогапеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 21 вересня 2017 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої позичальник пропонує АТ "Альфа-Банк" укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаної оферти, мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн; процентна ставка 26% річних; Тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропонованов становити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн (а.с. 5) та подала Анкету-Заявку про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ «Альфа-Банко» від 21 вересня 2017 року ( а.с.7).

Підписанням цієї оферти позичальник без заперечно підтверджує, що перед укладанням угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами закону України "Про споживче кредитування" та нормативними актами НБУ.

Всі відносини, що не врегульовані угодою, запропоновано позичальником врегулювати договором діюча редакція якого розміщена на сайті банку www.alfabank.ua.

Також 21 вересня 2017 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, відомості за яким є аналогічним оферті на укладання угоди про надання кредиту від 21 версенч 2017 року( а.с.5 зворот).

Із виписки по рахунку з кредитною картою за Договором №630736670 вбачається, що за перод з 21 вересн 2017 року відповідач користувалася кредитним коштами: знімала та погашала заборгованість, розраховувалась за покупки в магазинах.

Із наданого позивачем до позову розрахунку заборгованості до Договору №630736670 від 21 вересня 2017 року вбачається, що розмір заборгованост за цим кредитним договормо станом на 21 лютого 2021 року становить 33086.96 грн(а.с.29).

22 лютого 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "ФОРТ" укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

До цього договору приєднані підписаний між сторонами договор та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №1 від 22 лютого 2021 року, витяг з реєстру боржників як додаток №1 до договору факторингу № 1 від 252 лютого 2021 року ( а.с.8-12,13,21).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1 від 22 лютого 2021 року ТОВ "ФК "ФОРТ», який було долучено до матеріалів справи набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № CCNG- 631021873 від 20 вересня 2018 року на суму 32636,68 грн, з яких залишок за тілом кредиту -28020.12 грн, залишок заборгованост по штрафним санкціям -4616.56 грн ( а.с.21).

23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №01-23-02/21, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

До договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року приєднані підписаний між сторонами договор та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, витяг з реєстру боржників як додаток до договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року ( а.с.14-18,19,20).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», який було долучено до матеріалів справи набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № CCNG- 631021873 від 20 вересня 2018 року на суму 32636,68 грн, з яких залишок за тілом кредиту -28020.12 грн, залишок заборгованост по штрафним санкціям - 4616.56 грн ( а.с.22).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частини 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

У відповідності до статті 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За положеннями статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до частин 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, у тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини 3 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується укладення договору факторингу між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ», згодом між ТОВ «ФК ФОРТ та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» факт оплати ціни договору та підписання акту приймання-передачі реєстру боржників. Крім цього, матеріали справи містять витяги з реєстру, підписані АТ "Альфа-Банк" і ТОВ «ФК ФОРТ», та ТОВ «ФК ФОРТ і ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", в якому зазначено відповідача та кредитний договір № CCNG- 631021873 від 20 вересня 2018 року. Зазначені докази у своїй сукупності є належними та допустимими і дають можливість ідентифікувати перехід права вимоги саме за договором № CCNG- 631021873 від 20 вересня 2018 року.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Звертаючись з позовом позивач посилався на те, що 20 вересня 2018 року між Акціонерний товариством "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із кредитним лімітом 200000 грн.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами факт звернення відповідача до банку з офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії 21 вересня 2017 року. Вказана пропозиція прийнята банком та кредитні кошти надані позичальнику.

Із виписки по рахунку, яка є надана позивачем, вбачається активне користування відповідачкою кредитними коштами, зокрема зняття готівки, переказ з карти на карту, розрахунок за покупки, поповнення карткового рахунку, за період з 21 вересня 2017 року по 22 лютого 2021 року за Договором №630736670.

Позивач ТОВ «Еліт Фінанс» просив суд стягнути з відповідача 32636.68 грн суми заборгованості за кредитним договором від 20 вересня 2018 року, однак матеріали справи не містять відомостей щодо оформлення та надання кредиту відповідачці саме за договором від 20 вересня 2018 року, умов на підставі яких було укладено цей договір, суми наданого кредиту.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зроблено висновок про те, що застосування норми права: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги, що надані апелянтом виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача за кредитним договором від 20 вересня 2018 року.

Отже, долучена до позовної заяви виписка по рахунку за кредитною карткою Договором № НОМЕР_1 за період з 21 вересня 2017 року по 22 лютого 2021 року по якій відображено рух коштів не може бути підтвердженням виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № CCNG- 631021873 від 20 вересня 2018 року, за яким до позивача перейшло право вимоги.

Позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами як укладання між первинним кредитором та відповічем кредитного договору від 20 вересня 2018 року, так і отримання кредитних коштів відповідачем від первинного кредитора за договором від 20 вересня 2018 року, а отже колегія суддів апеляційного суду, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі №572/2515/15-ц вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Зважаючи на вищевикладене, визнання відповідачем позову у цій справі, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки є неправозгідною. А відтак, аргументи апеляційної скарги не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для відмови у задоволені позову.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368,374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», залишити без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Текст постанови складено 31 березня 2026 року.