печерський районний суд міста києва
пр. № 2-з-7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2010 року у справі № 2-3144/09, про тимчасове обмеження у праві виїзду з території України та зобов`язання органів Державної прикордонної служби України не пропускати через державний кордон України у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

25 лютого 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення і ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

У заяві ОСОБА_1 просила суд скасувати захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Апеляційного суду м. Києва № 22-а-2192/2010 від 18 червня 2010 року у справі № 2-3144/09 у вигляді тимчасового, до закінчення провадження у цивільній справі, обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду з території України та зобов`язання органів Державної прикордонної служби України не пропускати через державний кордон України громадянку України ОСОБА_3 , 1954 року народження (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2009 року позов ПАТ «Правекс-Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1» заборгованість за кредитним договором в сумі 22 089 136, 76 грн. В зазначеній частині рішення суду набуло чинності відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2010 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2010 року в порядку забезпечення позову накладено, зокрема, арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми заборгованості, що складає 22 089 136,76 грн та судових витрат у розмірі 1950,00 грн., в тому числі на належну ОСОБА_1 частку у ТОВ «Укренерговосток-1» в розмірі 6% статутного капіталу та належну ОСОБА_1 частку у майні, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в тому числі того, що зареєстровано на ім`я останнього. Заборонено Печерській районній у м. Києві державній адміністрації вчиняти реєстраційні дії щодо розпорядження її частками у статутному капіталі ТОВ «Компанія «Укренерговосток-1».

Окрім цього, тимчасово, до закінчення провадження у цивільній справі, обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду з території України та зобов`язано органи Державної прикордонної служби України не пропускати її через державний кордон. В подальшому частково було скасовано заходи забезпечення позову.

Заявник вважає, що захід забезпечення позову про тимчасове обмеження у праві виїзду з території України підлягає скасуванню, оскільки жодними доказами не встановлено факт ухилення заявника від виконання судового рішення, більш того, заборгованість у неї перед стягувачем станом на дату подання вказаної заяви, відсутня. Відтак захід забезпечення позову є безпідставним та потребує скасування.

Судом було здійснено запит до архіву суду про витребування матеріалів справи № 2-3144/09.

17 лютого 2026 року архівом суду надано відповідь, у якій повідомив про неможливість направити витребувані матеріали цивільної справи № 2-3144/09, оскільки згідно з актом № 0015 від 28 жовтня 2016 року про вилучення для знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню, матеріали вказаної цивільної справи були знищені, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, до якої приєднали копію рішення від 02 грудня 2009 року у справі № 2-3144/09, копію ухвали Київського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у справі № 2-3144/09.

Згідно з частиною першою, другою статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Учасники справи в засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши подану заяву про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши письмові докази у матеріалах справи, дійшов висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою, другою статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, як передбачено частиною сьомою статті 158 ЦПК України.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.ч. 9,10 ст. 158 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається, заявником при подачі вказаної заяви не було надано суду на підтвердження своїх доводів та в якості доказів ухвали суду, якою було вжито заходи забезпечення позову. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити які заходи забезпечення позову були застосовані та на підставі яких обставин.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, у зв`язку із її недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-23, 49, 49, 158, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2010 року у справі № 2-3144/09, про тимчасове обмеження у праві виїзду з території України та зобов`язання органів Державної прикордонної служби України не пропускати через державний кордон України у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова