Провадження 2/193/194/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

30 березня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О. В.,

за участі секретаря судового засідання Оселедець О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

29.12.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача ОСОБА_1 , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №160799 від 16.11.2024 у розмірі 13284,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн..

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що 16.11.2024 ТОВ "ФК "Кредіплюс" та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №160799 на суму 8000,00 грн у формі електронного документа з використанням останньою одноразового ідентифікатора 78еba699. Кредитор виконав своє зобов`язання надав кошти у кредит. Однак відповідачка належним чином не виконала своїх обов`язків щодо повернення коштів, тому за нею рахується заборгованість у розмірі 13 284,40 грн, із яких 8000 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 683,40 грн заборгованості за відсотками, 501 грн заборгованості за комісією, 100 грн - заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем укладено договір факторингу № 16042025, згідно з яким перший відступив останньому право грошової вимоги до відповідачки.

Ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно вказаною ухвалою витребувано інформацію, що містить банківську таємницю, у володільця АТ КБ «Приват Банк», щодо належності банківського рахунку відповідачу, факт переказу грошових коштів на її рахунок тощо.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві зазначила про можливість розгляду справи за її відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, зокрема розміщенням оголошення про її виклик до суду на сайті Судова Влада, у судове засідання не з`явилась, поважність причин своєї неявки суд не повідомляла, правом на подання відзиву не скористалась.

Відповідно до ст. 191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Незважаючи, що судовий розгляд справи був призначений на 23.03.2026, датою рішення керуючись ст. 268 ЦПК України, є дата його складання, а саме 30.03.2026.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначено порядок надання кредиту в ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначено.

У Договорі про споживчий кредит у публічній його частині ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначило умови кредитування, які пропонує Товариство загально для всіх позичальників .

Слід зауважити, що в ході судового розгляду судом достовірно встановлено, що прізвище відповідача є « ОСОБА_1 », не зважаючи, на те що згідно договору вказано її прізвище як « ОСОБА_1 ».

16.11.2024 ОСОБА_1 ознайомилася з основними умовами кредитування у ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та запропонованою ним публічною пропозицією, на підтвердження чого до позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту, а також подала заявку на видачу кредиту, які підписала одноразовим ідентифікатором 5182de01 (а.с. 7-9).

Після ознайомлення з основними умовами кредитування, ОСОБА_2 в електронній формі уклала з ТОВ "ФК "Кредіплюс" договір про споживчий кредит № 1670799, який підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 78еba699, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору, який становить 84 дні, з 16.11.2024 по 08.02.2025, надати позичальнику грошові кошти в сумі 8000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором (п. 2.1). Надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: у розмірі 6000.00 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 2000 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1).

Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована (п. 2.3). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн (п. 2.4). Комісія за надання кредиту становить 2000 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору… (п. 2.5).

Денна процентна ставка 6689,40 грн./8000/84 дні*100%= 0,9954%/день. (п. 2.7.1). Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 48167,88 % річних. (п. 2.8).

На підтвердження факту перерахування первісним кредитором відповідачу ОСОБА_2 , через ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" 16.11.2024 у сумі 6000 грн на карту НОМЕР_1 за договором №160799 від 16.11.2024, позивач надав витяг із довідки.

Про те, що картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , свідчить повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 04.02.2026. Згідно якого повідомлено, що 16.11.2024 було зарахування коштів на суму 6000,00 грн. В підтвердження надано і виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з 16.11.2024 по 21.11.2024. (а.с.51-52)

У зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором від 16.11.2024 за № 1670799 утворилась заборгованість ОСОБА_1 , яка утворилась станом на 01.11.2025 та становить 13 284,40 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованості за тілом, 4683,40 грн заборгованості за відсотками, 501,00 грн заборгованості за комісією, 100 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

16.04.2025 між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу за № 16042025, згідно якого сторони домовились, що ТОВ "ФК "Кредіплюс" зобов`язується відступити ТОВ "Юніт Капітал"Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 договору).

Згідно п. 4.1. договору факторингу № 16042025, визначено, що право вимоги переходить від ТОВ "ФК "Кредіплюс" до ТОВ "Юніт Капітал" з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних Додатках

Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 (Реєстр прав вимог №1), ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" отримав право вимоги до ОСОБА_2 , за договором про споживчий кредит № 1670799, у сумі 13 284,40 грн, що складається із 8 000 грн - зоборгованість за основним зобов`язанням, 4 683,40 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 501,00 грн - заборгованість за нарахованою комісією, 100 грн - заборгованість по штрафах.

У заборгованість по тілу кредиту 8 000 грн (6000 грн.+2000,00) увійшла сума заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини, що обумовлено умовами кредитного договору, з якими відповідачка погодилася, підписавши кредитний договір.

Факт переходу права вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до відповідачки підтверджується самим договором факторингу та витягом з Додатку № 1 до договору факторингу, а також актом приймання-передачі Реєстру №1 і платіжною інструкцією.

Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 1670799 від 16.11.2024 вказує на те, що після переходу права вимоги до ОСОБА_1 , ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" будь-яких нарахувань не здійснювало. Заборгованість нарахована за період з 16.04.2025 по 01.11.2025.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного/неналежного виконання умов кредитного договору.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).

З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що ТОВ "ФК "Кредіплюс" та ОСОБА_1 , уклали договір про споживчий кредит №160799 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України.

Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

ТОВ "ФК "Кредіплюс» свої зобов`язання за договором №160799 від 16.11.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши на користь відповідачки 8 000 грн, з яких 6000,00 грн перерахував кредитні кошти на картковий рахунок позичальниці, 2000 грн - зарахував на погашення комісії за надання кредиту, що підтверджується описаними вище доказами та відповідає умовам договору, з якими відповідачка погодилася, засвідчивши це своїм електронним підписом.

Як указано вище та підтверджується карткою обліку виконання договору, ОСОБА_1 після перерахування на її корись кредитних коштів не повернула їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.

ОСОБА_1 , свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачкою не надано свого контр розрахунку, правом на подання відзиву не скористалась. Будь-яких заперечень не висловлювала ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості, яка нарахована ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС".

Водночас суд звертає увагу щодо нарахованої заборгованості за комісією в сумі 501,00 грн суд зазначає таке.

Пунктом 2.4 договору про споживчий кредит №160799 від 16.11.2024 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: 1,00 грн - знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту та 100,00 грн - стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту. Водночас у договорі не зазначено конкретного переліку послуг кредитодався, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які встановлена щомісячна комісія.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

За обставинами цієї справи пунктом 2.4 договору про споживчий №160799 від 16.11.2024 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування".

Враховуючи наведене, суд вважає, що положення кредитного №160799 від 16.11.2024 про зобов`язання позичальниці сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. Відтак, позивачем у даній справі безпідставно заявлено до стягнення заборгованість по комісії на суму 501,00 грн, тому в цій частині позову слід відмовити.

Вирішення вимог про стягнення за штрафними санкціями.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому продовжувалась і триває на цей час.

Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована штраф за невиконання грошових зобов`язань за споживчим договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача 100 грн. 00 коп. штрафу відсутні.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови договору про споживчий кредит №160799 від 16.11.2024, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаного вище договору факторингу, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 12683 грн. 40 коп., із яких: 8000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4683,40 грн - заборгованість за процентами, а позовні вимоги задовольнити частково, відмовивши у стягненні заборгованості за комісією за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості та заборгованості за штрафними санкціями.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення.

Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 23.10.2023 у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, суду було надано: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», додаткову угоду №5 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, протокол погодження вартості до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7 000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Соломко О. В., копію довіреності на представлення інтересів ТОВ «Юніт Капітал» адвокатом Соломко О. В..

Відповідно до п. п. 3.3, 3.4 договору про надання правничої допомоги, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору. Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025, адвокатом Соломко О. В. надавалися такі послуги клієнту: складання позовної заяви - 5 000,00 грн.; вивчення матеріалів справи - 1 000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту для отримання інформації - 500,00 грн., підготовка та направлення клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500,00 грн. Всього витрачено часу 6 годин, сума 7000,00 грн. (а.с. 22).

Виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп. є завищеними. Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13284,40 грн., тобто у справі незначної складності, яка розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція позивача була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, правом на участь в судових засіданнях представник позивача не скористався.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 7 000 грн. 00 коп., є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають витрати в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 2312 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №160799 від 16.11.2024, яка утворилась станом на 01.11.2025 у розмірі 12 683 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 40 коп. та складається з: заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у розмірі 8 000 грн., заборгованості за відсотками 4683,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2312 (дві тисячі триста дванадцять) гривень 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032.

Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 30.03.2026.

Суддя О. В. Томинець