Справа № 341/658/24
Провадження № 22-ц/4808/437/26
Головуючий у 1 інстанції ОСТРОВСЬКА Н. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Баркова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2025 року, ухвалене суддею Островською Н.І. в м. Галич, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» Гайова А. С. звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.05.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування, в особистому кабінеті на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» URL:https://miloan.ua/ відповідач ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту №4181642, яка знаходиться у його власному кабінеті на офіційному сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 4181642 від 18.05.2021 р., який також знаходиться у його власному кабінеті на офіційному веб-сайті URL:https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 4181642 від 18.05.2021 з ТОВ «Мілоан», на підставі якого відповідачу згідно з платіжним дорученням перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. Кредитний договір № 4181642 від 18.05.2021 укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням умов договору. 13.09.2021 р. згідно договору факторингу №07Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 4181642 від 18.05.2021 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Стверджував, що згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 44850 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн, заборгованість за процентами - 33750 грн, заборгованість за комісійними винагородами - 1100 грн.

Позивач просив задовольнити позов та стягнути на свою користь з відповідача вищевказану заборгованість.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, не погоджується із висновком суду про відсутність серед матеріалів справи доказів укладення (підписання) відповідачем Договору про споживчий кредит № 4181642 від 18.05.2021 р. Стверджує, що законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Таким чином, відповідачу направлено від ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , який особисто вказаний відповідачем у кредитному договорі, одноразовий ідентифікатор R36822, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що законодавством обов`язкове зазначення даних одноразового ідентифікатора не передбачено.

Отже, договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного правочину. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Мілоан» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету договір не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Також позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору.

ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору перерахувано відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 46538600, яке знаходиться в матеріалах справи. Поряд з цим, в рішенні суду першої інстанції вказано, що надання банком виписки по картці позичальника, які належать іншій особі, саме ОСОБА_2 , не підтверджують обставин видачі кредиту та його розміру саме ОСОБА_1 , а також заборгованість по тілу кредиту, розмір якої відображено в розрахунку. Крім того, вищевказана картка № 452401ХХХХХХ1714, на яку нібито позивачем надіслано кредитні кошти в розмірі 10000 грн, не належить відповідачу ОСОБА_1 , оскільки є емітованою на ім`я ОСОБА_2 . Однак позивач вважає, що такі висновки суду не узгоджуються з правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду викладеного у постанові від 31 січня 2024 року по справі №671/1832/20.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасуватита ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, вирішити питання розподілу судових витрат.

Позиція інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 адвокат Підодвірний Т.І. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що у позовній заяві позивач посилався на такі обставини.

На підставі анкети-заяви на кредит № 4181642 від 18.05.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_3 укладено Договір про споживчий кредит № 4181642 від 18.05.2021(т.1 а.с.9, 30-33).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 вказаного договору розмір кредиту становив 10000 гривень, строк кредиту 30 днів з 18.05.2021 р. Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.06.2021 (т.1 а. с.30).

Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит № 4181642 від 18.05.2021 р. ОСОБА_1 ознайомлений із графіком платежів по вказаному договору (т.1 а.с.34).

ТОВ «Мілоан» перераховано відповідачу на платіжну картку НОМЕР_3 на виконання умов договору № 4181642 кошти в розмірі 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4638600 від 18.05.2021 р. (т.1 а.с.38).

Згідно з умовами договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 р. та витягу з додатку до нього ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 4638600 від 18.05.2021 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ ««Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (т.1 а.с. 11, 18-20).

З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4181642 від 18.05.2021 р. та витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 07 Т від 13.09.2021 р. встановлено, що залишок боргу на день відступлення прав вимоги складає 44850,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн, заборгованість за процентами 33750,00 грн, заборгованість за комісією 1100,00 грн, заборгованість за пенею 0 грн. (т.1 а.с.12-12 зворотна сторінка).

Хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину від 18.05.2021 підтверджено, що для укладення кредитного договору сторони вчинили дії в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та поза нею (т.2 а.с.29).

З довідки по заяві на кредит № 4181642 від 18.05.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 надавався кредит в сумі 10000,00 грн з пільговим періодом 30 днів та поточним періодом 60 днів. Комісія за надання кредиту становить 11,00 % від суми кредиту. Денна процентна ставка протягом пільгового періоду 1,25 %, протягом поточного періоду 5,00 %. Номер мобільного телефону НОМЕР_1 , документ, що посвідчує особу: паспорт у формі картки НОМЕР_4 , виданий 05.07.2019 р., дата закінчення дії 05.07.2029 р. Платіжна картка за № 452401ХХХХХХ1714 (т.2 а.с.38).

Позивач вважав, що вище вказані обставини є доведені та підтверджуються долученими ним доказами.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до відповіді представника АТ «МР БАНК» від 20.02.2025 р. під № 116 БТ, на виконання ухвали суду від 08.01.2025 р. АТ «МР Банк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 рахунки в банку не відкривались, станом на 10.02.2025 р. Патригура ОСОБА_4 не був та не є клієнтом АТ «МР Банк» (т.2 а.с.5).

Згідно з випискою про рух коштів по платіжній картці НОМЕР_2 , дана картка належить ОСОБА_2 (т.2 а.с.6).

Позивач припускає, що дана картка належить сину відповідача, та на неї згідно виписки по рахунку було перераховано 10000,00 грн, тобто кредитодавець ТОВ «Мілоан» виконав умови кредитного договору № 46538600 від 18.05.2021 р., а саме, перерахував кошти.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жоден з документів, долучених позивачем до справи, не підписаний електронним підписом -одноразовим ідентифікатором. Суду не надано належних доказів того, що саме між відповідачем та ТОВ "Мілоан» укладено договір та досягнуто згоди з усіх істотних його умов про надання кредиту, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Доказів належного отримання кредитних коштів відповідачем суду не надано, відсутні виписка по картці саме на відповідача, а також докази на підтвердження користування відповідачем кредитними коштами.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, зважаючи на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положенням статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, вказані норми закону визначають письмову форму кредитного договору з позичальником, якому і мають бути видані кошти кредитором на виконання умов договору, а не іншій особі.

Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

За змістом абз. 2 з ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Тобто, якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання електронного підпису або електронно-цифрового підпису відповідно до вимог закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Схожі правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 р. у справі № 524/5556/19, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18 від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19.

Водночас, за змістом наведеного Закону, електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором, є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль" або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Документи, долучені позивачем до справи, які складають кредитний договір (зокрема, анкета-заява, договір про споживчий кредит, графік платежів, паспорт споживчого кредиту) не підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Отже, суду не надано належних доказів того, що саме між ОСОБА_1 та ТОВ "Мілоан" укладено договір та досягнуто згоди з усіх істотних його умов про надання кредиту, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії.

Крім цього, згідно з відповіддю представника АТ «МР БАНК» від 20.02.2025 р. під № 116 БТ на виконання ухвали суду від 08.01.2025 р. АТ «МР Банк», на ім`я ОСОБА_1 рахунки в банку не відкривались, станом на 10.02.2025 р. ОСОБА_1 не був та не є клієнтом АТ «МР Банк»; картка, на яку за твердженням позивача надійшли кошти за укладеним з ОСОБА_1 договором, емітована на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно з випискою про рух коштів по платіжній картці НОМЕР_2 дана картка належить ОСОБА_2 .

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такі висновки відповідають правовим висновкам, висловлених у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

З огляду на викладене, надання банком виписки по картці позичальника, яка належать іншій особі, а саме ОСОБА_2 , не підтверджує обставин видачі кредиту та його розміру саме ОСОБА_1 , а також заборгованість по тілу кредиту, розмір якої відображено в розрахунку. Крім того, картка №452401ХХХХХХ1714, на яку нібито позивачем надіслано кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн, не належить відповідачу ОСОБА_1 , оскільки є емітованою на ім`я ОСОБА_2 .

Також у платіжному дорученні відображено номер картки НОМЕР_3 , на яку перераховано кошти, що не в повній мірі відповідає навіть номеру карти, емітованої на ім`я ОСОБА_2 ( НОМЕР_5 ).

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані вище висновки суду першої інстанції не узгоджуються з правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду, висловленою у постанові від 31 січня 2024 року по справі №671/1832/20, колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній справі судами встановлено, що оспорюваний договір між сторонами укладено в електронній формі, із застосуванням електронного підпису. Проте у цій справі судом встановлено, що кредитний договір не підписаний електронним підписом -одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на різні обставини справ, правова позиція Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладена у постанові від 31 січня 2024 року по справі №671/1832/20, не підлягає врахуванню у цій справі.

Отже, доказів належного отримання кредитних коштів відповідачем суду не надано, відсутні виписка по картці саме на ОСОБА_1 , а також докази на підтвердження користування відповідачем кредитними коштами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не довів факту укладення кредитного договору і надання позичальнику кредитних коштів за обставин, викладених у позові, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінивши усі надані докази у справі, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.М. Барков