ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1857/26

Провадження № 22-ц/820/962/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

під час проведення підготовки до апеляційного розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, а саме - для сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

На виконання вимог вищевказаної ухвали ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив вважати недоліки виправленими, оскільки у апелянта за 2025 рік немає доходу більшого, ніж 17,52 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує її звернутись до суду з проханням про відстрочку, розстрочку, зменшення розміру судового збору або звільнення від нього.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 року у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява №71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява №73547/01).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що апелянт не надав доказів на підтвердження звільнення його від сплати судового збору або докази про сплату судового збору.

Інших доказів (розмір реального доходу чи прибутку, відомостей про наявність або відсутність рухомого чи нерухомого майна, банківських документів про відсутність коштів на рахунках, тощо), які б підтверджували, що ОСОБА_1 за 2025 рік більше не отримував доходів з інших джерел до клопотання не долучено.

Таким чином, зазначені у клопотанні обставини не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки він не надав належних доказів на підтвердження того, що його майновий стан на день звернення з апеляційною скаргою перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, а отже недоліки, що зазначені в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2026 року не усунуто.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

За таких обставин та відповідно до положення ст.ст. 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 357, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди вважати неподаною і повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк