"30" березня 2026 р. Справа № 596/1957/24
Провадження № 2/596/16/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Митражик Е.М.
при секретарі судового засідання Кузик М.Я.
представника позивача Пилипенка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» Вишневська О.І. через систему «Електронний суд» звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 249 736,74 гривень та судового збору.
Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06.01.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України та відкрито провадження у справі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 24 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засідані представник позивача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Пилипенко С.В. позовні вимоги до ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`являвся, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З розрахунку 3 відсотків річних та інфляційних втрат ТОВ Кей Колект слідує, що за період прострочення грошового зобов`язання з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, 1789 днів, сума боргу за рішенням суду від 02.04.2010 року - 395 175, 17 грн., інфляційне збільшення становить 191 629,75 гривень; 3% річних становить 58 106,99 гривень (а.с.60).
З довідки №25/11/2024/732599/1 від 25.11.2024 року, виданої ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» слідує, що заочне рішення у справі 2-271/2010 р. від 02.04.2010 року ОСОБА_1 не виконано та станом на 25.11.2024 року заборгованість становить 395 175 (триста дев`яносто п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 17 коп.(а.с.8)
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тлумачення статті 625 ЦК України свідчить, що: 1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності.
Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22).
Як слідує з матеріалів справи, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 3 % річних та інфляційні втрати на підставі статті 625 ЦК України від суми заборгованості за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року включно, у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2010 року в справі №2-271/2010 р., при цьому, не пред`являючи позову про стягнення задавненої вимоги.
З врахуванням вищенаведених встановлених обставин справи, вимог законодавства та висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 249 736,74 грн., оскільки такі нараховані на задавнену вимогу без пред`явлення позову про стягнення задавненої вимоги.
Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.
Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, зокрема, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76 - 81,83, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Елла МИТРАЖИК