1Справа № 335/3119/26 2-н/335/109/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу боржника.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно п.4 ч.1 ст.163 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявниця зазначила, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , разом з тим перебувала у відносинах з останнім. У них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення відносин з боржником останній матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, а тому заявниця змушена звернутися до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу.

З долученої до заяви копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 27.02.2026 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Приписами ч.1 ст.122 СК України встановлено, що дитина вважається такою, що походить від подружжя, якщо вона: зачата подружжям та народжена в період шлюбу; зачата жінкою і чоловіком, яке не перебували на час зачаття у шлюбі, але на момент народження дитини, шлюб між ними було зареєстровано.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України).

Разом з цим, до заяви про видачу судового наказу заявницею не надано копії свідоцтва про шлюб. Крім того заявниця сама зазначає про те, що вона з боржником не перебувала у зареєстрованому шлюбі, а тому за вказаних обставин суд позбавлений можливості встановити, що дитина була народжена у шлюбі.

Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є стягнення аліментів, що не пов`язане із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В свою чергу вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, оскільки не передбачають повідомлення сторін та залучення заінтересованих осіб.

За вказаних обставин, оскільки доказів того, що у даному випадку підлягають застосування загальні правила презумпції визначення походження дитини від батьків, які на час її народження перебували у зареєстрованому шлюбі, вимога щодо стягнення аліментів на утримання дитини не є безспірною та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Водночас, доказів того, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає саме з заявницею до заяви не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

За вказаних обставин у видачі судового наказу слід відмовити.

Водночас, суд роз`яснює заявниці, що згідно ч.1 ст.166, ч.2 ст.161 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

До того ж заявниця має право звернутися до суду з вказаними в заяві вимогами, як в наказному так і в позовному провадженні на свій вибір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 165, 259-261 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити заявниці її право звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому ІІ розділом ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 31.03.2026.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко