Справа № 570/3870/25
Номер провадження 2/570/238/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

30 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст заяв по суті справи.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» суму заборгованості в розмірі 78 172,00 грн, з яких: сума тіла кредиту - 12 400,00 грн; сума процентів за користування кредитом 38 244,00 грн, які нараховані первісним кредитором; нараховані позивачем проценти за 148 календарних днів 27 528,00 грн, судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Крім того, позивач просить: в порядку ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100)s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де Сума основного боргу; 3- 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн.кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь ТОВ «Українські фінансові операції»; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що 28.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем укладено електронний договір №4603514 про надання споживчого кредиту на суму 12 400,00 грн строком на 360 днів, умови якого ТОВ "Лінеура України" виконало та перерахувало на банківську карту відповідача грошові кошти у сумі 12 400,00 грн, а відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, оплату за кредитним договором в повному обсязі не здійснив.

Представник позивача зазначає, що 25.11.2024 року між ТОВ "Лінеура" та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, у тому числі щодо відповідача ОСОБА_1 за Договором № 4603514 від 28.04.2024 року на загальну суму заборгованості 78 172,00 грн, з яких: сума кредиту - 12 400,00 грн; сума процентів за користування кредитом 38 244,00 грн, які нараховані первісним кредитором; нараховані позивачем проценти за 148 календарних днів 27 528,00 грн.

При цьому, згідно п.1.1 Договору факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Оскільки, станом на дату укладення Договору факторингу від 25.11.2024 року строк дії кредитного Договору №4603514 від 28.04.2024 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.11.2024 року по 23.04.2025 року (148 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 27 528,00 грн, а саме: 12 400,00 грн*1,5 %=186 грн*148 календарних дні=27 528,00 грн.

Оскільки заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена і складає 78 172,00 грн, з яких: сума кредиту - 12 400,00 грн; сума процентів за користування кредитом 38 244,00 грн, які нараховані первісним кредитором; нараховані позивачем проценти за 148 календарних днів 27 528,00 грн, позивач просить стягнути вказану заборгованість у судовому порядку.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 17.09.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання на 16.10.2025 року.

16.10.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 10:15 год. 31.10.2025 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.10.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено, у судовому засіданні оголошено перерву до надходження матеріалів.

29.12.2025 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 11:20 год. 29.01.2026 року.

29.01.2026 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 09:45 год. 13.03.2026 року.

13.03.2026 року судове засідання відкладено у зв`язку з відпусткою судді до 09:15 год. 30.03.2026 року.

У судове засідання 30.03.2026 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи.

При цьому, у позовній заяві представник позивача просив суд провести розгляд справи без участі позивача, а також надсилав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики суду не з`явився, завчасно та належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду, про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або ж про розгляд справи без його участі до суду не подавав, відзив до суду не направляв.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

28.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" було укладено договір №4603514 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачу кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 5 800,00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% в день, денна процентна ставка становить 1.5% (п.п.1.2-1.4.1 Договору).

Згідно п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Договір №4603514 підписаний 28.04.2024 року директором ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за Договором виконало та надало грошові кошти в розмірі 5 800,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" про переказ грошових коштів директора ТОВ «Пейтек».

Згідно з наданою АТ КБ "ПриватБанк" інформацією, на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 31.12.2025 року, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком емітовано карту № НОМЕР_3 . 28.04.2024 року на платіжну карту № НОМЕР_3 банком-емітентом якої є АТ КБ «Приват Банк» зараховано кошти у сумі 5 800,00 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 09.05.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору №4603514. Згідно умов Додаткової угоди від 09.05.2024 року п.1.3 Внести зміни у п.1.2 Договору та викласти його у наступній редакції: «1.2 на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. Сума кредиту складає 12 400,00 грн. Згідно умов п.1.5-1.6 Додаткової угоди, строк кредитування та періодичність сплати процентів залишається незмінними, відповідно до п.1.3 Договору. За користування кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 1.473 %.

Додатковий Договір до Договору №4603514 підписаний 09.05.2024 року директором ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за Додатковим Договором виконало та надало грошові кошти в розмірі 6 600,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" про переказ грошових коштів директора ТОВ «Пейтек».

25.11.2024 року між ТОВ "Лінеура" та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, у тому числі щодо відповідача ОСОБА_1 за Договором №4603514 від 28.04.2024 року на загальну суму заборгованості 56 844,00 грн, з яких: сума кредиту - 12 400,00 грн; сума процентів за користування кредитом 38 244,00 грн, які нараховані первісним кредитором.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.11.2024 року (Додаток №1 до Договору Факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року) ТОВ «Українські фінансові операції» набуло прав вимоги до відповідача за кредитним договором №4603514 від 28.04.2024 року.

При цьому, згідно п.1.1 Договору факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п.1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі на рахунок Клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру-Боржників та повна сума Ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

Оскільки, станом на дату укладення Договору факторингу від 25.11.2024 року строк дії Додаткової угоди від 09.05.2024 року до кредитного Договору №4603514 від 28.04.2024 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.11.2024 року по 23.04.2025 року (148 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 27 528,00 грн, а саме: 12 400,00 грн*1,5 %=186 грн*148 календарних дні=27 528,00 грн.

Доказів погашення заборгованості ні перед позивачем, ні перед ТОВ «Українські фінансові операції» відповідач суду не надав.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У відповідності до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частина 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч.1 ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що свої зобов`язання перед відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" за договором про надання споживчого кредиту №4603514 від 28.04.2024 року та додаткової угоди до нього від 09.05.2024 року виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 12 400,00 грн., що підтверджується відповідними документами.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем не виконав, заборгованість не погасив, що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ "Лінеура Україна", у зв`язку з чим за відповідачем станом на 25.11.2024 року утворився борг на загальну суму 56 844,00 грн, з яких: сума кредиту - 12 400,00 грн; сума процентів за користування кредитом 38 244,00 грн, які нараховані первісним кредитором.

Відступлення ТОВ "Лінеура Україна" свого права грошової вимоги до відповідача ТОВ «Українські фінансові операції» за договором факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно із п. 1.1. Договору Факторингу перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Як встановлено судом, відповідно до Додатку № 1 до Договору Факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024 року, клієнт відступає Факторові право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 56 844,00 грн, з яких: сума кредиту - 12 400,00 грн; сума процентів за користування кредитом 38 244,00 грн, які нараховані первісним кредитором. Тобто, станом на 25.11.2024 року до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 56 844,00 грн.

Крім того, оскільки, станом на дату укладення Договору факторингу від 25.11.2024 року строк дії Додаткової угоди від 09.05.2024 року до кредитного Договору №4603514 від 28.04.2024 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.11.2024 року по 23.04.2025 року (148 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 27 528,00 грн, а саме: 12 400,00 грн*1,5 %=186 грн*148 календарних дні=27 528,00 грн.

Що стосується відсотків, які нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.11.2024 року по 23.04.2025 року, а саме за 148 календарних днів у сумі 27 528,00 грн, слід зазначити наступне.

Так, пунктом 1.1. Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1. договору факторингу).

Відповідно до п.1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі на рахунок Клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру-Боржників та повна сума Ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

Оскільки, станом на дату укладення Договору факторингу від 25.11.2024 року строк дії Додаткової угоди від 09.05.2024 року до кредитного Договору №4603514 від 28.04.2024 року не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.11.2024 року по 23.04.2025 року (148 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 27 528,00 грн, а саме: 12 400,00 грн*1,5 %=186 грн*148 календарних дні=27 528,00 грн.

За статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Разом з тим, суддя вважає за необхідне звернути увагу на позицію висловлену Верховним судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.01.2026 року (справа №727/2790/25) "...Так, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (частина друга статті 1078 ЦК України).

Обміркувавши викладене, касаційний суд зауважує, що: допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення.

Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги; наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України).

Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги.

«Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу.

Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу; майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу; у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги.

Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки); майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин Верховний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у cправі №910/8115/19 (910/13492/21) (провадження № 12-42гс22), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у cправі № 910/8115/19 (910/13492/21) (провадження №12-42гс22), у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 2-127/11 (провадження № 61-1648св17).

Таким чином, у своїй позиції Верховний суд констатував правомірність договорів факторингу, укладених на майбутнє, де вказав, що майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу, майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення, тобто повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення, а також за наявності підтверджуючих платіжних документів про сплату факторами ціни вимоги відповідним клієнтам.

У Паспорті споживчого кредиту також визначено строк кредитування на 360 календарних днів.

Тобто, між сторонами погоджено строк кредитування на 360 календарних днів, протягом дії якого кредитор, а також новий кредитор має право на нарахування процентів.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18),право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що такий розрахунок не суперечить умовам Кредитного договору.

Так, згідно наданого суду позивачем розрахунку заборгованості, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 12 400 грн.

Разом з тим, слід зазначити, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки для кредитних договорів з 24 грудня 2023 року не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21.08.2024).

Оскільки кредитний договір №4603514 від 28.04.2024 року та Додатковий договір до нього укладені між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», то відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, а тому суд вбачає за необхідне провести перерахунок заборгованості за процентами та при нарахуванні процентів за користування ОСОБА_1 кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки 1% відповідно до вимог ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, сума заборгованості за нарахованими процентами протягом усього строку кредитування (360 днів) з врахуванням ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» має становити:

з 28.04.2024 року по 09.05.2024 року тіло кредиту становило 5 800,00 грн, а тому 1 % від вказаного тіла кредиту за день користування повинен становити (5 800*1%=58 грн в день) *11 днів = 638,00 грн.

З 09.05.2024 року тіло кредиту становить 12 400 грн, а отже розрахунок повинен становити (12 400*1%=124 грн в день*349 днів=43 276 грн).

Загальна сума відсотків за весь строк кредитування 360 днів, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за розрахунками суду має становити 43 914,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у на загальну суму 56 314,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12 400,00 грн, заборгованість за процентами 43 914,00 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що як вбачається із змісту ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України, застосування приписів цих норм віднесено до дискреційних повноважень суду.

Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності (Постанова ВП ВС від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24)).

Згідно п.п. 129, 130 Постанови ВП ВС від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 приписи ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч.ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України.

Враховуючи наведене, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності суд не вбачає підстав для застосування ч.ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, що становить 1 745 (одна тисяча сімсот сорок п`ять) грн. 06 коп. (2 422,40 грн.*56 314,00 грн /78 172,00 грн); в іншій частині сплачений судовий збір покладається на позивача та відшкодуванню не підлягає.

У матеріалах справи наявний договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О. згідно якого факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.07.2025 року №4603514.

Як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.07.2025 року №4603514, згідно договору №01/08/2024-А, адвокат Дідух Є.О. надав ТОВ «Українські фінансові операції» правову допомогу на загальну суму 10 000,00 грн.

Оскільки позов майнового характеру задоволено частково, то розмір правової допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача, слід стягнути пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 7 203 (сім тисяч двісті три) грн. 85 коп. (10 000,00 грн.*56 314,00 грн /78 172,00 грн).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 274, 280, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» суму заборгованості за кредитним договором №4603514 від 28.04.2024 року та Додатковим договором до нього від 09.05.2024 року в розмірі 56 314 (п`ятдесят шість тисяч триста чотирнадцять) грн, 00 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12 400,00 грн, заборгованість за процентами 43 914,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» сплачений судовий збір у розмірі 1 745 (одна тисяча сімсот сорок п`ять) грн. 06 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 203 (сім тисяч двісті три) грн. 85 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», , адреса місцезнаходження: вул.Набережно-Корчуватська, буд.27, прим.2, м.Київ, 03045;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гладишева Х.В.