Справа №337/1440/26
Номер провадження 2/337/1368/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 рокум. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Бредун Д.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОККАРТ» про стягнення грошових коштів внаслідок неналежного виконання умов договору

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути на свою користь з відповідача ТОВ «ЛОККАРТ» заборгованість в сумі 53690 гривень за сплачене ним, проте не отримане, дизельне паливо.

В позовній заяві, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою судді від 12 березня 2026 року відмовлено у звільненні позивача від сплати судового збору, та позов залишено без руху.

20 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 надав суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 1331,20 гривень.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовна заява подана з порушенням правил підсудності з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

Відповідачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОККАРТ», яке згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, знаходиться за адресою: вул. Ельворті, будинок 7, офіс 202, м. Кропивницький, 25002, Кіровоградської області, та на яку не поширюється територіальна юрисдикція Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

У своєму позові, ОСОБА_1 не мотивує звернення до Хортицького районного суд міста Запоріжжя, однак неодноразово посилається на Закон України «Про захист прав споживачів».

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується з таким посиланням.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Як вбачається з обґрунтування позовної заяви, між ОСОБА_1 і ТОВ «ЛОККАРТ» укладено договір №СК9 від 26.01.2024 року, специфікації №0009/0000126-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0009/0000126-С від 26.01.2024 року, згідно якого ТОВ «ЛОККАРТ» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 у власність 50 скретч-карток на 1000 літрів, номіналом по 20 літрів.

Крім того, ТОВ «ЛОККАРТ» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 через АЗС дизпаливо, згідно специфікації №0009/0000147-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0009/0000147-С від 30.01.2024 року. Товар дизпаливо, купюри 20, кількість скретч-карток 50, кількість в літрах 1000, номінал 20 літрів.

Після отримання частини товару, ОСОБА_1 перерахував ТОВ «ЛОККАРТ» оплату за договорами, однак на цей час ТОВ «ЛОККАРТ» не надало пальне, згідно копій невикористаних скретч-карток, в кількості 1180 літрів, вартістю 53690 гривень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підставою виникнення спірних правовідносин, є невиконання договірних зобов`язань між сторонами, а не порушення прав ОСОБА_1 як споживача.

Отже, оскільки позов не пов`язаний із захистом прав споживача, ОСОБА_1 не має права на пред`явлення позову в порядку ч.5 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Інші обставини, які надають можливість вирішити спір Хортицьким районним судом міста Запоріжжя керуючись правилами альтернативної або виключної підсудності, в позовній заяві не мотивовані.

Згідно ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено позовну заяву з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суддя вважає за необхідне направити матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОККАРТ» про стягнення грошових коштів внаслідок неналежного виконання умов договору до Фортечного районного суду міста Кропивницького.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОККАРТ» про стягнення грошових коштів внаслідок неналежного виконання умов договору передати за підсудністю до Фортечного районного суду міста Кропивницького.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Роз`яснити позивачу, що передача справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: Д.С. Бредун