Справа №766/972/26
УХВАЛА

31 березня 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

секретар судового засідання Валігурський Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

05.03.2026 року відповідачем через Електронний суд подано відзив на позов, у якому просив здійснити перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження, призначивши справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; врахувати викладені у відзиві заперечення та обставини, що стосуються сімейного життя сторін, забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини, а також фактичних умов її проживання та виховання. Вказав, що позовна заява містить обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, однак у належний спосіб не відображені у заявлених позовних вимогах та фактично залишені поза належною правовою оцінкою. Зокрема, у тексті позову Позивач зазначає, що малолітній син сторін проживає та буде проживати разом із батьком, що фактично свідчить про відсутність спору щодо виховання дитини, її місця проживання та утримання. Разом із тим у прохальній частині позовної заяви відповідна вимога щодо визначення місця проживання дитини відсутня. Відповідач вважає, що за наявності малолітньої дитини розгляд справи не може зводитися виключно до формального припинення шлюбних відносин без належного врахування обставин її проживання, стабільності життєвого середовища та забезпечення її найкращих інтересів. Враховуючи вищевикладене, вважає за необхідне викласти обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Сторони разом із сином проживали на території лівобережної частини Херсонської області (Херсонський район, м. Олешки, вул. Житлоселище, буд. 118), яке опинилося під тимчасовою окупацією. З метою забезпечення безпеки та збереження життя дитини сім`я була вимушена залишити місце постійного проживання та переїхати до Волинської області. Після переміщення сторони певний час проживали разом. В подальшому в серпні 2024 Позивач самостійно прийняла рішення виїхати до Республіки Польща, де наразі проживає. Увесь цей час малолітній син постійно та безперервно проживає разом із батьком (відповідачем). Фактичне проживання дитини з батьком має тривалий, усталений та безперервний характер. У тексті позовної заяви Позивач прямо зазначає, що дитина проживає та буде проживати разом із батьком. Таким чином, Позивач визнає: тривале проживання дитини з Відповідачем; відсутність спору щодо фактичного місця проживання на даний час. Водночас у прохальній частині позову вимога щодо визначення місця проживання дитини відсутня. Фактично питання, яке безпосередньо стосується життєвих інтересів малолітнього, залишено поза межами процесуальної оцінки. Вважає, що за наявності малолітньої дитини розгляд справи не може зводитися виключно до формального припинення шлюбу, особливо з урахуванням тривалого періоду проживання дитини з одним із батьків після вимушеного переміщення з тимчасово окупованої території.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. В матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи у відсутність.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах, необхідних для вирішення клопотання відповідача, дійшов наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України справи про розірвання шлюбу можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

У відповідності до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що доводи відповідача, якими заперечує розгляд справи у порядку спрощеного провадження, є необґрунтованими, так як у справі про розірвання шлюбу суд не встановлює правовідносини щодо участі батьків у вихованні дитини, спілкуванні з нею, здійсненні батьківських прав, визначенні місця проживання дитини; встановлення вимушеного переселення тощо. Незгода відповідача з позовом про розірвання шлюбу та викладеними в ньому обставинами на обґрунтування позовної вимоги, не є підставою для переходу із спрощеного позовного провадження до загального.

Суд звертає увагу, що згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачкою жодних вимог щодо визначення місця проживання дитини не заявлено та в провадженні з вимогами про розірвання шлюбу вони не можуть спільно розглядатися з огляду на їх неоднорідність, а також строки розгляду справи, обставини, які необхідно встановлювати за кожною вимогою. Спільний розгляд таких вимог ускладнює вирішення справи, оскільки при вирішенні позову про розірвання шлюбу суд вживає заходів спрямованих на примирення подружжя, у зв`язку з чим зупиняє провадження у справі, а в той час вимоги про визначення місця проживання дитини можуть залишатися невирішеними тривалий час. Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу що в разі необхідності визначення місця проживання дитини він не позбавлений можливості звернутися з окремим позовом до суду з вказаними вимогами. Крім того, сторони, в разі відсутності спору щодо місця проживання дитини не позбавлені можливості укладення відповідного нотаріального договору тощо.

Сімейним кодексом України чітко окреслено повноваження суду в частині того, які саме обставини підлягають з`ясуванню при вирішенні справи про розірвання шлюбу та до вказаного не належить визначення місця проживання дитини разом з вимогами про розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про перехід до загального позовного провадження.

Керуючись ст. 274, 277 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяІ. О. Хайдарова