Справа № 358/264/18 Провадження № 6/358/20/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Романенко К.С.,

секретаря судових засідань - Шпак К.М.,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» Янчук А.А. 20.03.2026 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа №358/264/18 від 04.06.2018 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості у розмірі 124912,08 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Богуславського районного суду Київської області задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та стягнуто з боржника на ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором.

На виконання вищезазначеного рішення суду Богуславським районним судом Київської області 04.06.2018 видано виконавчий лист № 358/264/18, який перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС (виконавче провадження №57131693).

27.06.2019 державним виконавцем завершено виконавче провадження, оригінал виконавчого листа направлено стягувачу, проте оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з ОСОБА_1 на підставі цього виконавчого листа не перебуває. Додав, що у зв`язку з відсутністю виконавчого листа ТОВ «Капіталресурс» не може реалізувати свої права як стягувача, що гарантовані законом.

22.08.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено договір факторингу №8-22-08/2025, за яким було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 .

Відтак заявник просить замінити стягувача у виконавчому листі №358/264/18 від 04.06.2018 з АТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника ТОВ «Капіталресурс».

У судове засідання учасники справи, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явились.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не перешкоджає розгляду даної заяви.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Богуславським районним судом Київської області 04.06.2018 видано виконавчий лист № 358/264/18 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості у розмірі 124912,08 грн.

Постановою державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Савченко Т.В. від 27.06.2019 (виконавче провадження № 57131693) виконавчий лист Богуславського районного суду Київської області №358/264/18 повернуто стягувачу АТ КБ «ПриватБанк» на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити місце проживання боржника) (а.с. 14).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальних правовідносинах відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідносинах у визначених законом випадках.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані ч. 1 ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва потрібно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальних правовідносинах її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку із вибуттям особи зі спірних матеріальних правовідносин.

У пункті 71 постанови від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що наявність не виконаного боржником судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, крім того що змінюється його суб`єктний склад у частині особи кредитора.

У цій постанові також зазначено, що заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, зокрема й до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.09.2025 у справі № 369/13444/20 виснувала, що оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, а відступлення права вимоги допускається на будь-якій стадії судового процесу, тому договір відступлення права вимоги кредитор може укласти і після ухвалення судового рішення, яким вирішено спір між сторонами матеріальних правовідносин (зобов`язання), до моменту виконання боржником зобов`язання або настання інших обставин, що є підставою для його припинення.

За положеннями частин 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, з огляду на наведене вище ТОВ «Капіталресурс» набуло статусу нового кредитора - стягувача з примусового виконання виконавчого листа № 358/264/18 від 04.06.2018, виданого Богуславським районним судом Київської області, а відтак суд доходить висновку, що заява в частині заміни стягувача АТ КБ «ПриватБанк» його правонаступником ТОВ «Капіталресурс» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо видачи дубліката виконавчого листа.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

За положеннями ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

За приписами підпункту 4 пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», то визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Дублікат - це документ, що видається замість утраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Звертаючись до суду із заявою, представник ТОВ «Капіталресурс» стверджує, що станом на теперішній час оригінал даного виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, а тому він є втраченим і наявні підстави для видачі його дублікату.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, Верховним Судом сформовано сталу практику у подібних справах за заявами стягувачів про видачу дублікатів виконавчих листів. У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

У постанові Верховного Суду від 8 листопада 2023 року у справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо в установлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Отже, дублікат виконавчого документа видається замість утраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 0907/2-3576/2011 (провадження № 61-13332св18) зроблено висновок, що: «Установивши недоведеність заявником втрати виконавчих листів, виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 0907/2-3576/2011, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для видачі його дубліката за заявою стягувача. Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази».

Отже, видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При цьому, звертаючись до суду для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, саме заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши на підтвердження зазначених обставин відповідні докази.

Представником заявника не надано належних та допустимих доказів втрати виконавчого листа. Наданий витяг із Автоматизованої системи виконавчих проваджень лише підтверджує відсутність відкритого виконавчого провадження, однак не свідчить про втрату виконавчого документа.

Відтак, установивши в цій справі, що заявником ТОВ «Капіталресурс» разом із заявою про видачу дублікату виконавчого документу не було надано достатніх доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ТОВ «Капіталресурс» у частині видачі дублікату виконавчого листа.

Водночас суд зауважує, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24), Верховного Суду у пункті 52 постанови від 25 лютого 2025 року у справі № 646/5771/18, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).

З огляду на наведене вище суд доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статями 258 - 261, 261, 433, 442 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа задовольнити частково.

Замінити стягувача - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (, юридична адреса: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 28 «А») у виконавчому листі № 358/264/18 від 04.06.2018, виданому на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 124912,08 грн.

У іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя К. С. Романенко