Справа № 545/643/26
Провадження № 2/545/1168/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

за участю секретаря Білик М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому прохає: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку поділу спільного майна подружжя; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги вмотивовані тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік - ОСОБА_3 . На підставі рішення п`ятої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради від 09.06.2011 року внаслідок безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації позивач набула право власності на земельну ділянку, площею 0,2034 га, кадастровий номер: :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Минівка Полтавського району Полтавської області. Зазначає, що дана земельна ділянка була набута в період чинності ч. 5 ст. 61 Сімейного кодексу України, в редакції станом на 19.10.2011 року. На підставі вищевикладеного, за життя чоловікові ОСОБА_3 та позивачу, на праві спільної сумісної власності подружжя належала земельна ділянка, площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Минівка Полтавського району Полтавської області. Вказує, вона, дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , донька померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги та прийняли спадщину фактично, шляхом спільного проживання із спадкоємцем, що передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 08.12.2025 року звернулися з заявами про відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. Постановою №13/02-14 від 13.01.2026 року приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер якої - :05:001:0242, загальної площі - 0,2034 га. місцезнаходження якої: Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в рівних частках кожному, оскільки відомості щодо виділення частки в спільному майні подружжя та реєстрації права власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , на 1/2 частку земельної ділянки відсутні, тому визначити склад спадкового майна та встановити безспірність вчинення нотаріальної дії не має можливості.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

12.03.2026 відповідач надала суду зустрічну позовну заяву, в якій прохає визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої: Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 16.03.2026 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, присвоєно загальний номер справи №545/643/26.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нестеренко Н.М., направила до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Позивач зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 визнала.

Відповідач ОСОБА_2 , вона ж позивач за зустрічним позовом, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, зважаючи на підтримання позову позивачем та визнання позову відповідачем, підтримання зустрічного позову відповідачем та визнання позову позивачем, суд ухвалив розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.09.1974 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.11.2025 року.

Згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.12.2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками відповідача ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 30.01.2023 року, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №241 від 30.01.2023 року.

08.12.2025 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 майно.

08.12.2025 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. було заведено спадкову справу за №77/2025 (номер у спадковому реєстрі - 74976716) після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 83527868 від 08.12.2025 року.

13.01.2026 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0242, загальною площею - 0,2034 га, місце знаходження якої: Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Спадкодавець заповіту не залишив. Інші заяви протягом строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не надходили, а також свідоцтва про право на спадщину в рамках спадкової справи до майна ОСОБА_3 не видавались.

Згідно повідомлення Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 14.10.2025 року вих.№01-12-05-09/15210, за наявними обліками Реєстру територіальної громади Полтавської міської територіальної громади міститься наступна інформація про осіб місце проживання яких зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: ОСОБА_3 (з 16.08.1991 по 30.01.2023), ОСОБА_2 (з 16.08.2016 по т.ч.), ОСОБА_1 (з 16.08.2016 по т.ч.).

Згідно довідки ЖБК «Ворскла» від 05.10.2025 року вих.№13, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним на день його смерті проживали та були зареєстровані: його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №13/02-14 від 13.01.2026 року, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер якої - :05:001:0242, загальної площі - 0,2034 га місце знаходження якої: Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, в рівних частках кожному.

Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що відомості щодо виділення частки в спільному майні подружжя та реєстрація права власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер якої :05:001:0242, загальної площі - 0,2034 га, місце знаходження якої: Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства - відсутні, тому визначити склад спадкового майна та встановити безспірність вчинення нотаріальної дії не має можливості.

ОСОБА_1 , на підставі рішення п`ятої сесії шостого скликання Заворсклянської сільської ради від 09.06.2011 року набула право власності на земельну ділянку, площею 0,2034 га, кадастровий номер: :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Минівка Полтавського району Полтавської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯК №219031, виданим Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області 19.10.2011 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 5 ст. 61 Сімейного кодексу України, (в редакції станом на час набуття права власності на земельну ділянку), об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Позивач набула права власності на земельну ділянку під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 .

Отже, суд вважає, що оскільки майно фактично набуто подружжям під час їх шлюбу, то земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

На підставі вищевикладеного, за життя ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_1 , на праві спільної сумісної власності подружжя належала земельна ділянка, площею 0,2034 га, кадастровий номер

:05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Минівка Полтавського району Полтавської області.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 мали право на частину спірної земельної ділянки, що згідно з вимогами закону щодо презумпції рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, складає 1/2, оскільки право власності на земельну ділянку набуто в період зареєстрованого шлюбу.

Тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку поділу спільного майна подружжя

У свою чергу, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку земельної ділянки, як спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону, або незаконність набуття не встановлена судом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя , хто його пережив та батьки.

Крім того, частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцями першої черги та прийняли спадщину фактично, шляхом спільного проживання із спадкоємцем, що передбачено ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Отже, беручи до уваги рівність спадкових часток двох спадкоємців першої черги за законом - відповідача ОСОБА_2 (доньки), позивача ОСОБА_1 (дружини), які прийняли спадщину, то останні мають право на 1/4 частку у спадщині.

Таким чином, оскільки сторони є спадкоємцями за законом після померлого, відповідно за ними можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,263-265,352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку поділу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,2034 га, кадастровий номер :05:001:0242, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої: Полтавська область, Полтавський район, село Минівка, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря