ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/651/26
Провадження № 2-о/362/68/26
У Х В А Л А

"03" березня 2026 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Обухівський об`єднаний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лютий О.В., звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказуючи на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 13 серпня 1972 року уклали між собою шлюб, який зареєстрували в Ульяновському районному Бюро ЗАГС Кіровоградської області за актовим записом № 61. Після укладення шлюбу із ОСОБА_2 вона змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_1 » на шлюбне « ОСОБА_1 ». При отриманні нею паспорта громадянки СРСР в ньому вона була зазначена за прізвищем « ОСОБА_1 », що в російськомовному варіанті вказано як « ОСОБА_1 ». При заміні нею паспорта громадянки СРСР на паспорт громадянки України у 1998 році, етимологічний принцип написання її прізвища у паспорті громадянки України був збережений, та в україномовному варіанті її прізвище зберіглося як « ОСОБА_1 » та відповідало записаному російськомовному варіанту в паспорті громадянки України, як « ОСОБА_1 ». Аналогічна ситуація склалася при заміні паспорта на паспорт громадянина України і у її чоловіка, за виключенням особливості написання його прізвища в україномовному варіанті у паспорті громадянина України, де його прізвище було зазначено, як « ОСОБА_1 », натомість російськомовний варіант написання його прізвища у паспорті громадянина України співпадав із написанням її прізвища, яке було зазначено, як « ОСОБА_1 ». Зазначає про те, що паспорти громадян України вона та її чоловік отримували в один день, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в одному й тому ж відділі МВС.

Так сталося, що ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік помер на момент смерті її чоловіка він та вона були пенсіонерами за віком та отримували пенсію.

У зв?язку із тим, що пенсія її покійного чоловіка була значно більшою за її, вона вирішила реалізувати своє право, передбачене статтею 36 Закону України « Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» та перейти на інший вид пенсії у зв?язку із втратою годувальника, а саме мала на меті оформити 50% розмір пенсії її покійного чоловіка, що унормовано статтею 37 Закону України « Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». З цією метою 31 жовтня 2025 року вона звернулася до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області із відповідною заявою та необхідним пакетом документів в додатках до такої заяви. 07 листопада 2025 року вона отримала від Головного управління ПФУ у Київській області Рішення про відмову їй у перерахунку пенсії у зв?язку із переходом на інший вид пенсії у зв?язку із втратою годувальника. Вказана відмова обґрунтовується тим, що з доданих нею документів вбачається розбіжність у її прізвищі, зазначеному у свідоцтві про її шлюб серії НОМЕР_1 , виданому 13.08.1972 року Ульяновським РайБюро ЗАГС Кіровоградської області, її прізвище зазначено « ОСОБА_1 » та даними її паспорту, де її прізвище зазначено « ОСОБА_1 ». З огляду на викладене, відмовою у перерахунку їй пенсії Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вважає відсутність документальних доказів того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був її чоловіком.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2026 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту що має юридичне значення залишено без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другійстатті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено статтею 315 ЦПК України.

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Законодавцем передбачено можливість встановлення у судовому порядку не факту, що померлий ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 , а факту його реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не збереглися відповідні записи, і ті відмовилися їх поновити, або ж вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації.

Отже, вимога про встановлення факту перебування у шлюбі заяника не може розглядатись судом, оскільки законодавством встановлений позасудовий порядок офіційного визнання і підтвердження факту шлюбу - шляхом державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Тобто, законом чітко передбачено, що факт шлюбу може бути підтверджено лише свідоцтвом про реєстрацію шлюбу.

Факт укладення 13.08.1972 року між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюбу підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 13.08.1972 року Ульяновським РайБюро ЗАГС Кіровоградської області, та в свідоцтві про укладення шлюбу після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 - « ОСОБА_1 ».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

В заяві представник заявника обгрунтовує вимоги тим, що при отриманні заявницею паспорта громадянки СРСР в ньому вона була зазначена за прізвищем « ОСОБА_1 », що в російськомовному варіанті вказано як « ОСОБА_1 ». При заміні нею паспорта громадянки СРСР на паспорт громадянки України у 1998 році, етимологічний принцип написання її прізвища у паспорті громадянки України був збережений, та в україномовному варіанті її прізвище зберіглося як « ОСОБА_1 » та відповідало записаному російськомовному варіанту в паспорті громадянки України, як « ОСОБА_1 ». Аналогічна ситуація склалася при заміні паспорта на паспорт громадянина України і у мого чоловіка, за виключенням особливості написання його прізвища в україномовному варіанті у паспорті громадянина України, де його прізвище було зазначено, як « ОСОБА_1 », натомість російськомовний варіант написання його прізвища у паспорті громадянина України співпадав із написанням її прізвища, яке було зазначено, як « ОСОБА_1 ».

07 листопада 2025 року вона отримала від Головного управління ПФУ у Київській області рішення про відмову їй у перерахунку пенсії у зв?язку із переходом на інший вид пенсії у зв?язку із втратою годувальника. Вказана відмова обґрунтовується тим, що з доданих нею документів вбачається розбіжність у її прізвищі, зазначеному у свідоцтві про її шлюб серії НОМЕР_1 , виданому 13.08.1972 року Ульяновським РайБюро ЗАГС Кіровоградської області, її прізвище зазначено « ОСОБА_1 » та даними її паспорту, де її прізвище зазначено « ОСОБА_1 ». З огляду на викладене, відмовою у перерахунку їй пенсії є розбіжності саме в паспорті громадянина України де її прізвище зазначено « ОСОБА_1 », а ні, як у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_1 ».

Паспорт є документом, що засвідчує особу та підтверджує громадянство України, при встановленні розбіжностей у записах - паспорт підлягає обміну, у даній ситуації потрібно звернутися до органу, який видав паспорт, а саме, до територіального підрозділу Державної міграційної служби або ЦНАПу. Необхідно у письмовій формі подати заяву, описавши проблему та вказуючи вимогу виправити помилку, допущену в паспорті.

19 січня 2026 року за вих. № 40/01-26 адвокатом Лютим О.В. було направлено відповідний запит до Обухівського об`єднаного відділу ЦМУ Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо роз`яснення можливості обміну паспорта.

На адвокатський запит ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області адвокату було надано відповідь про неможливість надання таких даних, оскільки саме заявниці у даній ситуації потрібно звернутися до органу, який видав паспорт, а саме, до територіального підрозділу Державної міграційної служби та у письмовій формі подати заяву. Виявлена помилка в інформації, внесеній до паспорта громадянина України, є підставою для його обміну.

У разі відмови у обміні паспорту у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже, чинним законодавством встановлений позасудовий порядок виправлення помилок зроблених в паспорті громадянина України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, вимога про встановлення факту, що померлий ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 не може розглядатись судом, оскільки законодавством встановлений позасудовий порядок офіційного визнання і підтвердження факту шлюбу - шляхом державної реєстрації акта цивільного стану, а зроблена помилка в паспорті громадянина України є підставою для його обміну, за таких обставин, вважаю необхідним відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки вказана вимога не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Керуючись статтями 186, 260, 261, 293, 294, 354-355 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко