Справа №567/142/26
Провадження №2/567/352/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2026 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Василевич О.В.
секретар - Клімович О.О.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВ "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ТОВ "Бізнес позика" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 470 грн.
В обґрунтування позову вказує, що 01.12.2024 р. між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 517768-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписано у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "Бізнес позика" 01.12.2024 р. було направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 517768-КС-001 про надання кредиту. 01.12.2024 р. ОСОБА_1 прийняла (акцептувавла) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №517768-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Таким чином, 01.12.2024 р. між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 було укладено договір № 517768-КС-001 про надання кредиту у розмірі 9 000 грн. на умовах строковості, поворотності, платності, зі строком кредитування 16 тижнів та зі сплатою відсотків за ставкою 1 % за кожний день користування кредитом.
ТОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору.
В порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості, розмір якої станом на 07.01.2026 року становить 25 470 грн., яка складається з: 9 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 170 грн. - заборгованість за відсотками, 1 800 грн. - заборгованість за комісією та 4 500 грн. заборгованість за неустойкою (нарахованої згідно ст.625 ЦК України).
Зазначає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону.
За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 25 470 грн., а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою суду від 06.02.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Інших процесуальних дій не вчинялося.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що 01.12.2024 року між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 517768-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний відповідачкою у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с.18-48).
01.12.2024 року ТОВ "Бізнес позика" направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №517768-КС-001 про надання кредиту (а.с.28-38).
01.12.2024 року ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 517768-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою (а.с.39-48).
Таким чином, 01.12.2024 року між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 було укладено договір №517768-КС-001 про надання кредиту, підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п.2.1-2.4, 2.7 кредитного договору ТОВ "Бізнес позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредитування - 16 тижнів, строк дії договору до 23.03.2025 р., процентна ставка 1 % в день (фіксована).
Умовами кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування проценти за кредитом нараховуються за ставкою, вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником коштів (а.с.20 на звороті).
До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а.с.28-48, 49).
ТОВ "Бізнес позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яку було вказано позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою платіжного оператора (ТОВ «ПрофітГід»), довідкою АТ КБ`Приватбанк» від 24.02.2026 р. та банківською випискою по рахунку відповідачки за період 01.12.2024 р., з яких вбачається, що 01.12.2024 р. на рахунок відповідачки зараховано грошові кошти в сумі 9 000 грн. (а.с.51, 102-105).
Банківську картку позичальника, на яку було перераховано кредитні кошти, було емітовано на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" від 24.02.2026 р. (а.с.102).
При цьому суд враховує, що відповідачка мала доступ до свого рахунку, а відтак мала можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження (не надходження) коштів від кредитора на виконання укладеного договору, його розміру, або ж підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ЦПК України.
Згідно ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Укладення між сторонами вищевказаного правочину відповідачкою в порядку, передбаченому законом не оспорюється та підтверджується належними та допустимими доказами.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту у ТОВ "Бізнес позика".
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася в розмірі 9 000 грн. та сплати відсотків.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Отримавши кредитні кошти, відповідачка погодилася сплатити проценти за користування ними у розмірі визначеному договором, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України.
Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору № 517768-КС-001 від 01.12.2024 року сторони договору дійшли спільної згоди та встановили, що розмір процентів за користування кредитом становить 1 % в день.
Умовами кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування проценти за кредитом нараховуються за ставкою, вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Суд враховує, що кредитним договором №517768-КС-001 від 01.12.2024 р. визначено, що кредит надано строком на 16 тижнів (112 днів) - з 01.12.2024 р. до 23.03.2025 р.
Отже, розмір відсотків, що підлягають до стягнення становить 10 080 грн. (9 000 грн. (сума кредиту) х 1 %х 112 днів (строк кредитування) = 10 080 грн.).
При цьому суд враховує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів та в матеріалах справи такі докази, подані в порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, відсутні.
Одночасно суд враховує що позивачем не надано доказів ініціювання позичальником продовження строку кредитування.
Отже, кредитором здійснювалось нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, передбаченого кредитним договором.
Одночасно суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Такий правовий висновок підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16.
Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 16 тижнів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, в межах строку дії кредитного договору.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та умов кредитування суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за 16 тижнів кредитування в розмірі 10 080 грн.
Окрім того, закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право позивача на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором.
Комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії до загальних витрат за договором.
Так, умовами кредитного договору № 517768-КС-001 від 01.12.2024року передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1 800 грн., яка на даний час не сплачена, а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При вирішенні позовної вимоги про стягнення неустойки у розмірі 4 500 грн. суд виходить з наступного.
Згідно пункту 7.5 кредитного договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % річних від суми заборгованості в силу ст.625 ЦК України.
Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який триває на даний час.
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Окрім того, позивачем не доведено за який період нарахована така неустойка.
За наведених обставин стягнення неустойки у розмірі 4 500 грн. за вищевказаним кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно дост.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування.
З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 20 880 грн., з яких 9 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 080 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами та 1 800 грн. - комісія за надання кредиту.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2 182,60 грн. (20 880 грн. х 2 662,40 грн. / 25 470 грн. = 2 182,60 грн.)
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, -
Позов ТОВ "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Бізнес позика" судовий збір у розмірі 2 182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. 60 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.03.2026 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.