Провадження номер 2-п/756/76/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретар судового засідання - Сєда С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ук Стар Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року позовні вимоги ТОВ «Ук Стар Сервіс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК Стар Сервіс» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 34399,86 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 гривень.

25 лютого 2026 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про перегляд заочного рішення. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що доступ до матеріалів справи представнику відповідача надано не було, він отримав лише доступ до процесуальних документів. Також вказує, що прибудинкова територія не належить на праві власності співвласникам багатоквартирного будинку, не оформлена у користування, співвласниками не погоджено утримання цієї території, тому позивач не мав права включати вартість її утримання не повинна бути включена у структуру ціноутворення. Зазначає, що відповідач у квартирі не проживає, нею не користується, у квартирі відсутні умови для комфортного побутового використання. На підставі зазначеного представник просить суд прийняти заяву та скасувати заочне рішення у призначити справу до судового розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2026 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 19 березня 2026 року заву про перегляд заочного рішення прийнятою суддею Шролик І.С. до свого провадження та призначено до розгляду на 26 березня 2026 року.

Від відповідача Скрипник Ю.О. 23 березня 2026 року надійшла заява про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору. Долучила платіжну інструкцію про сплату на користь позивача 37427,86 грн.

Також представник позивача 24 березня 2026 року подав заяву про закриття провадження у справі у в`язку із відсутністю предмета спору, так як відповідачем після звернення до суду повністю сплачена заборгованість.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року позовні вимоги ТОВ «Ук Стар Сервіс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК Стар Сервіс» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 34399,86 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

З наявних у справі сповіщень та розписок, встановлено що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні, безпосередньо та (або) через представника, поважні причини неподання відзиву також відсутні.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідач та її представник в судові засідання, призначені на 12 січня та 11 лютого 2026 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом надіслання судової повістки та копії ухвали за місцем проживання: АДРЕСА_1 . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою: «адресат відсутній».

Вперше відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження й судову повістку 25 листопада 2025 року, що доводиться зворотнім поштовим сповіщенням (а.с.20).

26 листопада 2025 року від представника відповідача надійшла клопотання про залучення до участі у справі й надання доступу до матеріалів електронної справи.

За заявою представник відповідача 27 листопада 2025 року Зуєв М.В. долучений до учасників справи, йому наданий доступ до матеріалів електронної справи.

22 грудня 2025 року представник відповідача вдруге надійшла заява про дистанційне ознайомлення із матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів.

На повторний запит адвокату Зуєву М.В. надано відповідь про те, що він був долучений як учасник до справи, йому наданий доступ до всіх матеріалів, що містяться в електронному вигляді. Окрім того, роз`яснено право знайомитися із матеріалами справи в приміщенні суду.

07 січня 2026 року представник відповідача звернувся із клопотанням про надання додатково строку для подання відзиву на позовну заяву, через не ознайомлення із матеріалами справи. Відзив до суду не надходив.

12 січня 2026 року розгляд справи відкладено.

09 лютого 2026 року представник відповідача вдруге надіслав клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву. Відзив до суду не надходив.

09 лютого 2026 року від представника позивача надійшла заява до якої долучено докази надіслання та отримання відповідачем ОСОБА_1 матеріалів позовної заяви з додатками 10 листопада 2025 року, які надсилались їй з описом вкладення, що доводиться треком відправки та наявним підписом на ньому.

Як досліджено з інформаційної довідки з АСДС (автоматизованої системи документообігу суду) 26 листопада 2025 року представник відповідача долучений до учасників справи. Позовна заява подана представником позивача 07 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» разом із усіма додатками, які до неї долучені й міститься в Електронному Суді. З 28 листопада 2025 року представник відповідача Зуєв М.В. отримав судову кореспонденцію. Інформацію про рух справи й мав доступ, як користувач ЕС до всіх матеріалів, які знаходяться в матеріалах електронної справи.

Отже, поважні причини не надання відзиву у визначений судом строк стороною відповідача не надано, як і не надано доказів поважності неявки в судове засідання.

Як на підставу для скасування заочного рішення представник відповідача посилається, зокрема, на те, що він не отримав доступ до матеріалів справи в електронному суді. Також вважає, що прибудинкова територія не належить на праві власності співвласникам багатоквартирного будинку, не оформлена у користування, співвласниками не погоджено утримання цієї території, тому позивач не мав права включати вартість щодо утримання до структури ціноутворення.

Будь-яких доказів, які б спростовували правильність висновків суду, до заяви про перегляд заочного рішення стороною відповідача не додано.

Сукупності обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Заяви представника позивача та відповідача про закриття провадження у справі на підставі положення ст.255 ЦПК України за відсутності предмету спору суд залишає без задоволення.

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення вимоги ст. 287 ЦПК України не передбачають повноваження суду на закриття провадження у справі.

Надані стороною відповідача платіжна інструкція від 23 березня 2026 року про сплату 37427,86 грн, тобто заборгованості та витрати позивача по сплаті судового збору, фактично доводить добровільне виконання відповідачем ОСОБА_1 судового рішення від 11 лютого 2026 року.

Враховуючи, що відповідач та її представник належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, жодних доказів про причину неподання відзиву не надано та зважаючи на ту обставину, що заявником не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та не були враховані судом при постановленні заочного рішення, а також фактичне виконання судового рішення, а відтак суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлений 26 березня 2026 року.

Суддя І.С. Шролик