Справа № 462/2757/26
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30 березня 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

встановив:

представник заявника Піта Я. І. через систему «Електронний суд» звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газуза період з 01.09.2023 року по 31.03.2026 року у розмірі 3 905,55 грн. та 266,24 грн. сплаченого судового збору

Перевіривши письмову заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Відповідно положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, суд зазначає, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Указана заява про видачу судового наказу подана до суду 27.03.2026 року.Разом з тим, із заяви та доданих до неї документів вбачається, що частина заявленої до стягнення суми стосується майбутнього періоду, який ще не настав на момент звернення заявника до суду із даною заявою, зокрема, заявником заявлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги за період з 01.09.2023 року по 31.03.2026 року у розмірі 3 905,55 грн.

Слід зауважити, що на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, ці зобов`язання ще не виникли, оскільки не настали строки надання послуг та граничний строк їх оплати, а наданий суду розрахунок заборгованості по 31 березня 2026 року є дещо передчасним, як і сума боргу, що у ньому зазначена.

Згідно із ст. ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов`язання підлягає виконанню відповідно до умов договору, а кредитор набуває права вимагати виконання зобов`язання лише після настання строку його виконання.

Отже, за відсутності на момент звернення до суду факту надання послуг за весь заявлений період та ненастання строку їх оплати, вимога про стягнення боргу є передчасною. Відповідно, вона не може бути предметом розгляду у наказному провадженні, яке, за своєю природою, не передбачає розв`язання спірних питань чи з`ясування моменту виникнення зобов`язання.

Крім того, суд, вирішуючи питання про видачу судового наказу, не наділений повноваженнями змінювати чи доповнювати предмет заяви, визначати характер правовідносин між сторонами або порядок виконання зобов`язань. Суд перевіряє лише наявність формальних підстав для видачі наказу.

Таким чином, заявлена вимога не відповідає критеріям наказного провадження, оскільки охоплює період, за який зобов`язання ще не виникло або виникло частково, що виключає можливість його безспірного стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на те, що ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

При цьому, необхідно роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 161-167, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Постигач О. Б.