Справа № 216/3359/25
Провадження 2-з/216/19/26
УХВАЛА

Іменем України

про відмову в забезпеченні позову

27 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Гайтко Л.А.,

розглянувши Заяву від 25.03.2026 року представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панченка М. І. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,0835 га, кадастровий №:01:041:0065, як на майно, що має очевидний зв`язок із відповідачем та було відчужене після виникнення спору, заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна, витребувати інформацію щодо майна та корпоративних прав відповідачів

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення коштів, отриманих шахрайським шляхом ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення коштів у сумі 660 000 доларів США (у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення), отриманих шахрайським шляхом.

26.03.2026 року через систему Електронний суд від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панченка М. І. надійшла Заява від 25.03.2026 року про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов у справі №216/3359/25, накласти арешт на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,0835 га, кадастровий №:01:041:0065, як на майно, що має очевидний зв`язок із відповідачем та було відчужене після виникнення спору;

- заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна;

- витребувати інформацію щодо майна та корпоративних прав відповідачів.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає наступне:

- у травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 660 000 доларів США, отриманих останніми шахрайським шляхом;

- ухвалою суду від 19.11.2025 року та постановою апеляційного суду від 27.01.2026 року у задоволенні попередньої заяви про забезпечення позову було відмовлено;

- на даний час виникли нові істотні обставини, які не були відомі суду під час попереднього розгляду, що є підставою для повторного звернення із даною заявою;

- після подання позову відповідачка ОСОБА_4 04.07.2025 року здійснила відчуження належного їй майна на користь близького родича доньки, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0835 га, кадастровий №:01:041:0065.

На думку представника позивача вказані дії свідчать про системне виведення активів з метою уникнення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Підстав, визначених частиною 5 статті 153 ЦПК України не встановлено.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши Заяву представника позивача про забезпечення позову, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку

між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, в пунктах третьому та четвертому вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року судам роз`яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) міститься правовий висновок, що співмірність

передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Підставою звернення із заявою про забезпечення позову на думку представника позивача є реальна загроза невиконання майбутнього рішення суду, за твердженням представника позивача у вказаній заяві після подання позову відповідачка ОСОБА_4 04.07.2025 року здійснила відчуження належного їй майна на користь близького родича доньки, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0835 га, кадастровий №:01:041:0065.

На думку представника позивача вказані дії свідчать про системне виведення активів з метою уникнення виконання можливого рішення суду.

Cуд вважає за доцільне зазначити, що як визначається у ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право розпоряджатися своїм майном є загальним та принциповим аспектом права власності, та, визначаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини за своєю суттю є гарантією права власності. Основною метою статті 1 Першого протоколу є попередження порушень принципу безперешкодного користування своїм майном. Отже, втручання в це право особи може мати місце лише з дотриманням розумної пропорційності між використаними заходами і тією метою, на досягнення якої спрямовується відповідний захід.

Таким чином, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення та припущення представника позивача, що вказані дії свідчать про системне виведення активів з метою уникнення виконання можливого рішення суду не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження можуть призвести до незворотних наслідків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, а відтак у задоволенні Заяви представника позивача - адвоката Панченка М. І. про забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку №:01:041:0065, площею 0,0835 га, кадастровий як на майно, що має очевидний зв`язок із відповідачем та було відчужене після виникнення спору, заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна слід відмовити.

Щодо клопотання позивача про витребування інформації щодо майна та корпоративних прав відповідачів, то зважаючи на відмову у задоволенні судом клопотання про забезпечення позову, у задоволенні клопотання представника позивача про витребування інформації щодо майна та корпоративних прав відповідачів слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні Заяви від 25.03.2026 року представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панченка М. І. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,0835 га, кадастровий №:01:041:0065, заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна, витребування інформації щодо майна та корпоративних прав відповідачів по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення коштів, отриманих шахрайським шляхом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.А. Гайтко