ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3309/25 Номер провадження 22-ц/814/1692/26Головуючий у 1-й інстанції Черков В.Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край»

на додаткове рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року, постановлене суддею Черковим В.Г.,

за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди нового орендаря,

в с т а н о в и в:

02.12.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Рой І.В., звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути із ТОВ «Агро-Край» на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування вимог заяви заявник посилається на положення частин першої-третьої, п`ятої статті 270 ЦПК України та на підтвердження підставності стягнення надає: договір про надання адвокатських послуг №б/н від 05.11.2025 та додаткову угоду №1 до нього, Акт виконаних робіт №1 від 10.11.2025.

Додатковим рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.12.2025 заяву задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі №526/3309/25 за позовом ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди нового орендаря.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 пов`язані з розглядом справи витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Рішення районного суду мотивовано тим, що понесені відповідачем витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами. Між тим, з огляду на малозначність спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат слід зменшити до 5000,00 грн, що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих послуг та розумності їх розміру.

Позивач ТОВ «Агро-Край» оскаржив додаткове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить таке рішення районного суду змінити, зменшивши судові витрати на правничу допомогу до 2 500,00 грн.

Зазначає, що в межах цивільної справи №526/3309/25 судом ухвалено два додаткові рішення, якими стягнуто на користь кожного із відповідачів розмір витрат на правову допомогу по 5000,00 грн кожному, а всього 10 000,00 грн. Обставини викладеного, на думку сторони позивача, свідчать, що заявлені судові витрати є завищеними. Наголошує, що справа є малозначною та не потребує великої правової кваліфікації щодо даного предмету спору, більше того, об`єкт оскарження був один і, відповідно, доказова база також стосувалася виключного одного предмету.

Вважає очевидно завищеною постановлену до стягнення вартість правничих витрат у розмірі 5000,00 грн, як такої, що є неспівмірною зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг.

Просить врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15, а також Верховного Суду, сформовану у справах №925/1545/20 від 18.02.2022, №824/9/22 від 16.02.2023, які сукупно свідчать, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягується, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тоді як районним судом в цій справі, як і в інших справах за участі ТОВ «Агро Край» допускається надмірне стягнення витрат на правову допомогу, що фактично призводить до надмірного стягнення витрат у справах, які є малозначними.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 19.01.2026.

28.01.2026 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Рой І.В. подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди нового орендаря.

10.11.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Рой І.В. звернулася в суд із відзивом на позов, у якому, серед іншого, просила судові витрати покласти на позивача. Повідомляє, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: супродження справи адвокатом в суді першої інстанції - 20 000,00 грн. Документи щодо понесених судових витрат відповідачем буде додано до вирішення справи по суті.

19.11.2025 ТОВ «Агро-Край» подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 3000,00 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.12.2025 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди нового орендаря - відмовлено.

02.12.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рой Т.І. звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути із ТОВ «Агро-Край» понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження правничих витрат відповідачем надано: договір про надання адвокатських послуг №б/н від 05.11.2025 із додатковою угодою №1 до нього, за зміст яких:

- клієнт доручає адвокату здійснити представництво клієнта в Гадяцькому районному суді Полтавської області у справі №526/3309/25 за позовом ТОВ «Агро-Край» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро-Основа» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди в нового орендаря;

- клієнт протягом 30 робочих днів з моменту винесення рішення у справі здійснює оплату вартості послуг з надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

10.11.2025 між адвокатом та клієнтом складено Акт виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 05.11.2025, яким сторони погодили перелік наданих юридичних послуг: 1) консультація та вивчення документів (05.11.2025) - 1000,00 грн; 2) складання та подання відзиву на позовну заяву - 8000,00 грн. Усього до сплати: 9000,00 грн.

При постановленні додаткового рішення, районний суд виходив із того, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем до стягнення у розмірі 10 000 грн. є надмірною та підлягає зменшенню до 5 000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності, буде співмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується із огляду на наступне.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.

У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

При постановленні рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції наведені норми процесуального права та позицію Верховного Суду правильно застосував, врахувавши, як особливості предмета спору, так і складність справи, витрачений адвокатом час та обсяг наданих ним послуг (складання процесуальних документів), постановивши до стягнення правничі витрати у розмірі 5 000,00 грн.

Підстав вважати, що при визначенні розміру стягнення правничих витрат районний суд не врахував критерії реальності адвокатських витрат, колегія суддів відхиляє, оскільки їх перелік змістовно викладено у мотивах оскаржуваного рішення.

Натомість посилання позивача на той факт, що загальний розмір правничих витрат у цій справі склав 10000,00 грн, колегія суддів відхиляє, як такі, що жодним чином не можуть погіршувати становище відповідача ОСОБА_1 , яка має право на захист та надання їй правничої допомоги у спорі, ініційованому ТОВ «Агро-Край». Тоді як відсутність малозначність спору, а також той факт, що доказова база стосувалася виключного одного предмету, не може бути підставою для обмеження права відповідача на захист, чи бути підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Також безпідставними є посилання ТОВ «Агро-Край» на надмірне збагачення відповідача та отримання ним доходу шляхом стягнення витрат на правничу допомогу, враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження викладене, а лише узагальнення судової практики, де учасникам справи є ТОВ «Агро Край».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368,374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак