єдиний унікальний номер справи 546/1196/25
номер провадження 2/546/150/26
30 березня 2026 року м. Решетилівка Полтавська область
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Лівер І.В.,
за участі секретаря судового засідання - Лободи Н.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами
Станом на дату подання позову строк виконання зобов`язання настав, але відповідач його не виконує: кредитні кошти не повертає, проценти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
29.11.2021 було укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4432196 від 13.08.2021. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4432196 від 13.08.2021. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №4432196 від 13.08.2021.
Крім того, 14.09.2021 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено Договір № 77518763, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн., процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99% яка нараховується за кожен день користування позикою.
Станом на дату подання позову строк виконання зобов`язання настав, але відповідач його не виконує: кредитні кошти не повертає, проценти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77518763 від 14.09.2021. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77518763 від 14.09.2021. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 77518763 від 14.09.2021.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №77518763 від 14.09.2021 р. становить 3355,82 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 1000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 2355,66 грн., нараховані 3% річних - 0,16 грн.
Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28 січня 2026 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справу повідомлений завчасно та належним чином. У позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судові повістки, надіслані відповідачу на адресу його реєстрації, повернулися до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою. Відзив, будь-які клопотання чи заяви від відповідача до суду не надходили.
Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.
13.08.2021 відповідачем ОСОБА_1 подано до ТОВ «МІЛОАН» анкету-заяву на кредит № 4432196 у розмірі 20 000,000 грн, з заповненням персональних даних.
13.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4432196. Сума кредиту становить 20 000,00 грн. (п. 1.2. договору), кредит надається строком на 15 днів з 13.08.2021 (строк кредитування) (п. 1.3. договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 28.08.2021 (п. 1.4. договору).
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Проценти за користування кредитом становлять 30,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору).
Пунктом 2.3.1.2. договору передбачена пролонгація договору на стандартних (базових) умовах. Зазначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
За п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Згідно п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МІЛОАН".
Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через веб - сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті позичальника.
Відповідно до п. 6.3. договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством, що розміщені на веб - сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
У п. 6.4 зазначається, що укладення ТОВ "МІЛОАН" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. (п. 6.5 договору)
Отже, судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
29.11.2021 ТОВ "МІЛОАН" відступило право вимоги за кредитним договором № 4432196 від 13.08.2021 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги за кредитним договором № 4432196 від 13.08.2021 згідно договору факторингу № 29-11-102.
Згідно Акту приймання-передавання Реєстру Боржників від 30.11.2021 року до договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4 700 штук.
Згідно платіжного доручення № 308250005 від 03.12.2021 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило на користь ТОВ «МІЛОАН» оплату лоту згідно договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 в розмірі 4 593 071,73 грн., як передбачено пунктом 7.1. вказаного договору факторингу.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованість становить 157 637,30 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 19 000,00 грн., заборгованість за відсотками 138 637,30 грн., період нарахування процентів з 29.11.2021 по 23.02.2022. Тобто, отримавши право вимоги до відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нарахувало додатково проценти за користування кредитними коштами в розмірі 82 650,00 грн. за період з 29.11.2021 по 23.02.2022.
10.01.2023 укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором №4432196 від 13.08.2021.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до укладеного договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 157 637,30 грн.
Також 14.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77518763, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмірі 1000,00 грн. на строк кредитування 30 днів (п.п. 2.1, 2.2 договору).
Пунктом 2.3. договору визначена базова процентна ставка (фіксована), що становить 1,99% в день, знижена процентна ставка, що застосовується у відповідності до умов Програми лояльності, та становить 1,99 % в день, дата повернення позики 14.10.2021, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% в день.
Пунктом 12 договору вказано, що його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Договір позики №77518763 від 14.09.2021 підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором - pvu6KG36ez.
Пунктом 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за допомогою мобільного додатку «ClickCredit» визначено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування позикою , починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Розділом 7. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за допомогою мобільного додатку «ClickCredit» передбачено, що у разі, якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично продовжується на один календарний день (далі Автопролонгація). Проценти під час Автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики. Продовження строку позики на умовах Автопролонгації припиняється у разі, якщо на протязі 90 Автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість становить 3355,66 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 1000,00 грн., заборгованість за процентами 2355,66 грн., період нарахування процентів з 14.09.2021 по 12.01.2022.
22.02.2022 укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до відповідача за вказаним договором позики №77518763 від 14.09.2021.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованість становить 3355,82 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 1000,00 грн., заборгованість за процентами 2355,66 грн., нараховані 3% річних за користування грошовими коштами 0,16 грн. Тобто, отримавши право вимоги до відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нарахувало додатково 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 0,16 грн.
10.01.2023 укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором позики №77518763 від 14.09.2021.
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників у кількості 207 307. Згідно витягу з Реєстру Боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №77518763 від 14.09.2021 становить 3355,82 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 1000,00 грн, заборгованості за відсотками 2355,66 грн, відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 0,16 грн. Згідно акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, що виникли, зокрема, на підставі договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Отже, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до укладеного договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики у загальному розмірі 3355,82 грн.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України.
Так, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач був ініціатором укладання кредитних договорів, надав необхідні для укладання договорів особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, які зазначені в кредитних договорах. Тобто, вказані кредитні договори укладені в електронній формі.
Отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаними вище кредитними договорами, у передбачені в договорах строки грошові кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, що становить загальну суму кредиту 20 000,00 грн, з яких 19 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту за договором про споживчий кредит № 4432196 від 13.08.2021, а також 1000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту за договором позики №77518763 від 14.09.2021.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Права вимоги по кредитним договорам передані первісними кредиторами на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а в подальшому позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі реєстрів боржників та актів приймання-передавання цих реєстрів, які оформлені належним чином.
Відповідні реєстри та акти про передачу права вимоги наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, оскільки умовами договорів передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання Актів приймання-передачі реєстрів боржників права вимоги.
Крім того, суд ураховує, що при визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №916/1171/18 від 16.04.2019, №910/8682/18 від 14.11.2018, №904/8978/17 від 30.08.2018.
Суд приймає до уваги відсутність у справі доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог в силу прямого припису статті 204 ЦК України. Отже, відповідні договори факторингу є чинними, а тому підлягають виконанню.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення загальної заборгованості за тілом кредитів у сумі 20 000,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, суд дійшов наступного висновку.
Договір про споживчий кредит № 4432196 від 13.08.2021 між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» було укладено на строк 15 днів з 13.08.2021 по 28.08.2021 з можливістю пролонгації не більше ніж на 60 днів, що передбачено п. 2.3.1.2 вказаного договору.
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МІЛОАН» вбачається, що він складений відповідно до умов договору щодо строку нарахування та процентної ставки, відповідно до якого розмір нарахованих процентів становить 55 987,30 грн.
Разом з тим, розрахунок заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит № 4432196 від 13.08.2021, складений ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», не відповідає умовам договору в частині нарахування процентів поза межами строку, визначеного договором.
Так, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тобто з 29.11.2021 по 23.02.2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не мало законних підстав нараховувати відсотки за кредитним договором № 4432196 від 13.08.2021, оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором.
Таким чином, за вказаним кредитним договором вимога про стягнення заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню в сумі 55 987,30 грн.
Договір позики № 77518763 від 14.09.2021 між відповідачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено на строк 30 днів з 14.09.2021 по 14.10.2021 з можливістю пролонгації строку кредитування не більше ніж на 90 днів, що передбачено п. 6.5. та розділом 7. Правил надання грошових коштів у позику за допомогою мобільного додатку «ClickCredit» вказаного договору.
З розрахунку заборгованості відповідача за вказаним вище договором позики, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що він складений відповідно до умов договору щодо строку нарахування та процентної ставки, відповідно до якого розмір нарахованих процентів становить 2355,66 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за договором позики № 77518763 від 14.09.2021, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованість за нарахованими відсотками також становить 2355,66 грн., що як вказано вище, нарахована в межах визначеного договором строку кредитування.
У зв`язку з викладеним, за вказаним договором позики вимога про стягнення заборгованості за процентами підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 2355,66 грн.
Крім того, з розрахунку заборгованості відповідача за вказаним вище договором позики, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», вбачається нарахування 3 % річних за користування грошовими коштами в сумі 0,16 грн., період нарахування з 22.02.2022 по 23.02.2022.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі викладеного, нараховані 3% річних в розмірі 0,16 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Отже, на підставі викладеного з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за вказаними вище кредитними договорами в загальному розмірі 58 342,96 грн., з яких 55 987,30 грн. заборгованість за процентами за договором про споживчий кредит № 4432196 від 13.08.2021, 2 355,66 грн. заборгованість за процентами за договором позики № 77518763 від 14.09.2021, а також 0,16 грн. нарахованих 3% річних.
Таким чином, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання у встановлені договорами строки в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим має борг по двом кредитним договорам, то суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за кредитними договорами, яка складається із: 20 000,00 грн. заборгованості за тілом кредитів, 58 342,96 грн. заборгованості за процентами по двом договорам та 0,16 грн. нарахованих 3% річних, що разом становить 78 343,12 грн.
При цьому, слід відмовити позивачу у стягненні з відповідача процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, визначеного договором про споживчий кредит № 4432196 від 13.08.2021.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» при подачі позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково на 56,30 % (78 343,12 грн х 100% /139143,12 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за сплату судового збору в розмірі 1363,81 (2422,40х56,30/100) грн.
Крім цього, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. надано договір № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 1688 від 01.10.2025, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує , чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У розумінні умов частин четвертої шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду вказала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують
з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Суд врахував, що відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на їх обсяг, ціну позову, а також наявності в провадженні суду аналогічних справ цього ж позивача, інтереси якого представляє один і той самий представник, до різних відповідачів, а тому заявлений позивачем розмір судових витрат, понесених в суді, підлягає зменшенню з 25 000,00 грн до 6 000, 00 грн.
Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1363,81 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Керуючись ст. 7, 12, 19, 141, 247, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог статтями 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Представник позивача Ткаченко Марія Миколаївна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Короленка, 50;
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.
Суддя І.В. Лівер