Справа № 161/9245/22
Провадження № 2-п/161/47/26
У Х В А Л А

про скасування заочного рішення

30 березня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року у справі № 161/9245/22 за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року, ухваленого у справі за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позовні вимоги Державного комунального підприємства "Луцьктепло"задоволено у повному обсязі.

02 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву обґрунтовує тим що, позивачем при зверненні до суду із даною позовною заявою невірно вказані його персональні дані як відповідача та невірні дані щодо його місця реєстрації. Так, вказує, що його прізвище « ОСОБА_4 », натомість позивачем вказано його прізвище « ОСОБА_5 », адреса його реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_1 . Натомість. заборгованість нарахована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує, що йому не було відомо про розгляд даної справи, судові повістки він не отримував, оскільки за адресою вказаною позивачем у позовній заяві не проживає та ніколи не проживав. Про існування заочного рішення від 08.12.2022 року дізнався лише після отримання в «дію» постанови про відкриття виконавчого провадження. Також, він звернувся до ДКП «Луцьктепло» для з`ясування обставин справи, та пред`явив свої документи щодо місця реєстрації за іншою адресою, на що працівники ДКП «Луцьктепло» запевнили його, що справа щодо стягнення з нього боргу за надані послуги буде закрита,оскільки він не має жодного відношення до квартири АДРЕСА_3 та заборгованості, що утворилася за особовим рахунком даної квартири. Зазначає, що він є військовослужбовцем і вважаючи, що врегулював питання щодо наявності виконавчого провадження, поїхав у військову частину для подальшого проходження служби. Разом з тим, його рахунки надалі залишаються заблокованими у зв`язку із наявністю виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 заперечує наявність заборгованості за послуги ДКП «Луцьктепло»

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та докази, надані ОСОБА_1 , суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

У заяві про скасування заочного рішення заявник просить поновити йому строк для звернення з заявою. Заява мотивована тим, що про існування оскаржуваного рішення йому було не відомо, а про нього дізнався випадково, оскільки, отримав в Дію постанову про відкриття виконавчого провадження.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати зловживань та ухилення від отримання інформації про рух справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) від 28 листопада 1999 року, пункт 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Тому, з метою забезпечення доступу ОСОБА_1 до правосуддя, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та поновити останньому процесуальний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення.

У відповідності до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть рішення, протилежного заочному рішенню повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинно бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки про розгляд справи 15.09.2022 року, 19.10.2022 року,08.12.2022 року направлялись ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, в матеріалах справи міститься заява представника ДКП «Луцьктепло» адресована до ВДВС у м. Луцьку ЗМУЮ у якій він просить повернути виконавчі листи у справі № 161/9245/22 проо стягнення заборгованості із ОСОБА_6 на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ,яка була зазначена у виконавчому листі, ніколи не проживав та не був зареєстрований. Натомість згідно інформаційної довідки з Реєстру Луцької міської територіальної громади зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28.01.2001 року по теперішній час. Тому ніякого відношення до заборгованості,яка рахується за адресою: АДРЕСА_2 не має.

Відповідно п.2 ч.3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст.284, 287,288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року у справі № 161/9245/22 за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року у справі № 161/9245/22 за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Заочне рішення від 08 грудня 2022 року у справі № 161/9245/22 за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості- скасувати.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні Луцького міськрайонного суду Волинської області (м. Луцьк, вул. Лесі Українки, 24 кабінет № 18 ) на 06 травня 2026 року, об 11 год. 00 хв.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М. Філюк