Провадження № 6/643/235/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 по справі № 643/18916/19 та зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 по справі № 643/18916/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та зняття арешту з майна, в якому заявник прохає відстрочити виконання рішення суду від 12.12.2019 по справі № 643/18916/19 за позовом ОСОБА_2 про стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі по 2000 гривень на місяць строком на один рік, поновити йому строк для оскарження постанови державного виконавця від 27.03.2024 про арешт його майна та скасувати її, як таку, що не відповідає законну та виключити з Реєстру накладених на нього обтяжень.

В обґрунтування заяви зазначено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 по справі № 643/18916/19 з нього на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. 00 коп. на місяць до досягнення дитиною повноліття. 27.01.2020 постановою від 06.02.2020 старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. відкрито виконавче провадження № 61169797. Зазначену постанову він не отримував. На той час проживав у м. Харкові, спілкувався з сином, який жив з матір`ю неподалік, часто забирав його до себе зі школи, надавав сину матеріальну допомогу добровільно. Колишня жінка не повідомила про примусове стягнення аліментів і тільки на початку жовтня 2020 року син йому повідомив, що він має заборгованість по аліментам. Після чого у виконавчій службі дізнався, що має борг по аліментам в розмірі 20867 грн., які негайно сплатив. Виконавча служба не повідомила його про винесення постанови державного виконавця Хмель О.І. від 21.11.2020 про накладення арешту на рахунки в банківських установах. Копію постанови ним отримана лише у грудні 2025 року. Крім того, від державного виконавця йому стало відомо, що постановою від 27.03.2024 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому та його матері ОСОБА_4 в порядку приватизації на праві спільної сумісної власності. Вважає, що державним виконавцем порушені вимоги ст. 443 ЦПК України, яка передбачає умови визначення частки боржника у спільному майні. Копію постанови отримав 04.12.2025. У зв`язку із кризовими явищами на ринку «Барабашово», де він здійснював підприємницьку діяльність, не мав достатніх доходів на сплату аліментів за період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року, у зв`язку із чим утворився борг в розмірі 35133 грн. В березні 2022 року його мобілізували в територіальної оборони, з 05.04.2022, а з 05.04.2022 солдатом у в/ч НОМЕР_1 .З 18.05.2025 йому був визначений статус ветерана війни та учасника бойових дій. В період бойових дій на Куп`янському напрямку 10.07.2025 він отримав тяжке поранення, в зв`язку із чим знаходився на стаціонарному лікуванні у міській лікарні. За період з лютого 2022 по грудень 2025 року його борг по аліментам складає 121618 грн. 73 коп. У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні та тяжкою хворобою, яка потребує тривалої реабілітації, він не має доходів для сплати боргу по аліментам. Крім того, має на утриманні ще одну дитину, доньку від другого шлюбу.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 19.02.2026 прийнято до провадження заяву та призначено розгляд заяви у відкритому судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, прохав розглядати заяву без його участі, про що зазначив у письмовій заяві від 03.03.2026.

Стягува ОСОБА_2 та представник Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилися.

Суд вважає можливим розглядати заяву у відсутності сторін. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень, щомісяця, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 18.11.2019 до досягнення дитиною повноліття на користь матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 .

06.02.2020 постановою старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. відкрито виконавче провадження № 61169797 на виконання виконавчого листа № 643/18916/19 виданого 27.01.2020 (а.с. 45).

21.07.2020 постановою старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в банківських установах боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 61169797 (а.с.46).

27.03.2024 старшим державним виконавцем Хмель О.І. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно (а.с.47).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 61169797 боржник ОСОБА_1 станом на 04.12.2025 з листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 123618 грн. 73 коп. (а.с.50).

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 01.06.2023 уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.с.55).

ОСОБА_1 має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зворотній бік а.с. 55, а.с.56).

В обґрунтування заяви заявником надано медичну документацію про його стан здоров`я (а.с. 57-58,73,81).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду ухвалено 12.12.2019, тобто пройшло шість років з дня ухвалення рішення.

Окрім того, до заяви про відстрочку виконання рішення суду про стягнення аліментів заявником не додано доказів про його матеріальний стан протягом періоду за який у останнього утворився борг. При цьому, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, що також свідчить про те, що він отримує дохід.

Причиною для відстрочки виконання рішення суду про стягнення аліментів заявник зазначає те, що з 2020 року по 2022 рік мав матеріальну кризу, дитину 2020 року народження на утриманні, на даний час має тяжке матеріальне становище та необхідність реабілітації після отримання тяжких поранень.

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи те, що відстрочка може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, заявником не надано доказів його майнового стану за період нарахування боргу на які посилається заявник, а також те, що після ухвалення рішення суду від 12.12.2019 пройшло більше шести років, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Що стосується вимоги поновити йому строк для оскарження постанови державного виконавця від 27.03.2024 про арешт його майна та скасувати її, як таку, що не відповідає законну та виключити з Реєстру накладених на нього обтяжень, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до положень розділу VII Цивільного процесуального кодексу України, належним способом захисту права заявника у випадку незгоди з постановою державного виконавця є звернення до суду зі скаргою на дії чи рішення державного виконавця.

Заява про відстрочку виконання рішення суду та зняття арешту з майна не може бути розглянута у порядку, який обрав заявник, оскільки такі вимоги виходять за межі предмета розгляду у даному провадженні.

Суд враховує, що поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця та питання про скасування арешту майна можуть бути вирішені лише у межах визначеної ЦПК України, шляхом подання відповідної скарги.

Таким чином, заявлені вимоги не підлягають задоволенню, а звернення заявника у даній формі є неналежним способом захисту його прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258 -261,353,354,435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 по справі № 643/18916/19 та зняття арешту з майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т.В. Поліщук