ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 953/1881/25
№ провадження 2/646/1173/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі

головуючої судді Іщенко О. В.,

секретар судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи:

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Сімчук Я. В.,

відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова у режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій позивача та відповідача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі

До Червонозаводського районного суду м. Харкова з Київського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в особі представника Сімчук Я. В. з вимогою стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договором № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року у розмірі 39 087,22 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 28 737,22 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 1 350,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 502576-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 04 березня 2024 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 491883-КС-001 про надання кредиту.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 491883-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою.

Зі своєї сторони Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3133 на номер телефону НОМЕР_1 , який відповідачкою було введено/відправлено.

Отже, 04 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 491883-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 1 договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил надання грошових коштів у кредит.

Згідно із умовами договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15011539 процентів за кожен день користування кредитом.

Відповідно до пункту 2 договору протягом строку користування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дати видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно із графіком платежів.

Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальниці грошові кошти у сумі 9 000,00 гривень, шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 .

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 08 лютого 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 39 087,22 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредита - 9 000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 28 737,22 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 1 350,00 гривень, які позивач, керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статтями 4, 27, 174 Цивільного процесуального кодексу України, просив суд стягнути з відповідачки на свою користь.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.

Засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

В обгрунтування відзиву відповідачка зазначила, що вона не заперечує факт укладення 04 березня 2024 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» договору № 491883-КС-001 про надання кредиту.

Однак, на переконання ОСОБА_1 , вимога позивача про стягнення з неї заборгованості за відсотками у розмірі 39 087,22 гривень є неспівмірною згідно із нормами законодавства, її скрутному матеріальному становищу та загальному суспільно-політичному стану у країні, пов`язаному із введенням в Україні воєнного стану.

Ураховуючи викладене вище, ОСОБА_1 просила позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково - стягнути з неї заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 000,00 гривень та заборгованість за відсотками у розмірі 4 500,00 гривень.

Засобами системи «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій в обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», зазначено таке.

На переконання представника позивача, доводи сторони відповідачки стосовно необґрунтованості нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 28 737,22 гривень є безпідставними, оскільки такі нарахування здійснено відповідно до умов кредитного договору, яким визначено порядок і розмір їх нарахування.

Окрім того, представник позивача наголошує, що нарахування комісії є правомірним, адже її розмір та умови сплати були погоджені сторонами при укладенні договору з урахуванням принципу свободи договору. У кредитних договорах Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» встановлюється комісія за надання кредиту, а не за його обслуговування.

Позивачем надано детальний розрахунок заборгованості, який ґрунтується на умовах укладеного кредитного договору та додаткової угоди, узгоджується з матеріалами справи та ураховує всі фактичні платежі, здійснені відповідачкою.

Ураховуючи викладене вище, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк» відповідну інформацію.

03 грудня 2025 року Акціонерним товариством «Універсал Банк» надіслано на адресу суду інформацію, що витребовувалась.

22 грудня 2025 року засобами системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній просив задовольнити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 у повному обсязі.

У судове засідання 02 березня 2026 року представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином; у матеріалах справи наявне прохання про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що надала свою правову позицію у відзиві на позовну заяву.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Свірською був укладений в електронній формі договір № 491883-КС-001.

Згідно із розділом 2 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісією за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

Тип кредиту - кредит.

Строк, на який надається кредит - 24 тижні.

Стандартна процентна ставка за кредитом - в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,15011539, фіксована.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Комісія за надання кредиту - 1350,00 гривень. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Загальний розмір наданого кредиту - 9 000,00 гривень.

Термін дії договору - до 19.08.2024.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 9 168,16 гривень.

Пунктом 3.2. договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується за ставкою вказаною у пункті 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та Додатку № 1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Відповідно до пункту 3.2.2 Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється відповідно до погодженого графіку платежів, наведеного в п.п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та Додатку № 1 до договору, та до закінчення строку дії договору.

Пунктом 3.2.3 договору встановлено графік платежів за договором.

Відповідно до пунктів 4.2.1, 4.2.3 договору позичальник зобов`язаний виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором. Повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором до закінчення строку (терміну) дії договору.

У пункті 4.3.10. договору встановлено, що кредитодавець має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених чим договором, вимагати повернення суми кредиту, сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом та комісії (якщо комісія не була сплачена позичальником раніше), в повному обсязі у разі затримання сплати частини боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом та/або комісії на строк (термін), що перевищує один календарний місяць.

Згідно із пунктами 6.1, 6.2 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно- правових актів законодавства України та цього договору. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору.

У пункті 7.1 договору зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної в пункті 2.7 договору.

Відповідно до пункту 7.12 договору спосіб перерахування позичальнику кредиту: у безготівковій формі шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3133, відправленим на номер НОМЕР_1 .

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Зі змісту договору убачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту.

До вказаного договору позивачем додано пропозицію (оферту) щодо укладання договору № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року, візуальну форму послідовності дій клієнта, анкету клієнта та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» № 8-ОД від 04 жовтня 2023, які введено в дію 09 жовтня 2023 року.

Умови кредитування, погоджені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3133, відправленим на номер телефона НОМЕР_1 .

Зі змісту вказаного документа встановлено, що зазначена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 05 березня 2024 року.

Згідно із довідкою, складеною Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», останнім у рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, було здійснено успішний переказ грошових коштів: платник - ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА, код 41084239; номер транзакції - 40953-92665-25953; дата/час здійснення переказу коштів - 2024-03-04 10:01:07; сума переказу - 9 000,00 гривень; номер платіжної картки отримувача - НОМЕР_3 .

Як встановлено з відповіді Акціонерного товариства «Універсал банк» картка № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ) емітована на ім`я ОСОБА_1 .

Інформація про рух коштів по картці № НОМЕР_2 , відкритій на ім`я ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві «Універсал банк», відображена у виписці за період з 04.03.2024 по 19.08.2024.

Станом на 08 лютого 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року у розмірі 39 087,22 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредита - 9 000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 28 737,22 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 1 350,00 гривень.

Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», як кредитодавцем, та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.

Договір про надання фінансового кредиту було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються учасниками цивільної справи.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.

У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що конструкцію договору приєднання, яким є договір № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року було розроблено кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

Оскільки умови договору приєднання розробляються фінансовою компанією, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова компанія має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 Цивільного кодексу України можна уважати, що споживач фінансових послуг лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за договором № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року у розмірі 39 087,22 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між ним та ОСОБА_1 було укладено договір № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року, який відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Судом встановлено, що договір № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року та паспорт споживчого кредиту було підписано відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора UA-3133, відправленого на номер телефону НОМЕР_1 .

Відповідно до умов кредитного договору сторони узгодили номер електронного платіжного засобу відповідачки, на який кредитодавцем здійснювалося зарахування кредитних коштів - НОМЕР_3 .

З інформації, наданої Акціонерним товариством «Універсал банк», встановлено, що картка № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ) емітована на ім`я ОСОБА_1 .

Як убачається з виписки про рух коштів за період з 04.03.2024 по 19.08.2024, 04 березня 2024 року на банківську картку відповідачки № НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти у розмірі 9 000,00 гривень. Надалі відповідачка активно користувалась кредитними коштами, зокрема, здійснювала грошові перекази, оплату послуг та інші фінансові операції.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за договором № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року становить 39 087,22 гривень та складається з: заборгованості за кредитом - 9 000,00 гривень, заборгованості по відсотках - 28 737,22 гривень та заборгованості по комісії у сумі 1 350,00 гривень.

У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують надання позивачем ОСОБА_1 кредитних коштів, а також з огляду на те, що остання у відзиві на позовну заяву підтвердила факт отримання нею кредитних коштів, суд дійшов висновку, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Бзнес Позика» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 000,00 гривень підлягає задоволенню.

Стосовно заборгованості відповідачки за відсотками суд зазначає таке.

У пункті 2.4. договору № 491883-КС-001 від 04 березня 2024 року сторони погодили, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000 %, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15011539 %, фіксована.

За умовами пункту 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у пункті 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в пункті 3.2.3. та додатку № 1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче.

Згідно із пунктом 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору.

Відповідно до умов пункту 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернула належні до сплати грошові суми, чим порушила встановлений графік обов`язкових платежів.

Позивачем було нараховано суму заборгованості по відсотках у межах строку дії договору № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року, а саме, у період з 04 березня 2024 року по 19 серпня 2024 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.

У період з 04 березня 2024 року по 25 березня 2024 року (включно) позивач здійснював нарахування відсотків за погодженою зниженою процентною ставкою - 1,15011539 в день.

Оскільки ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 3.2.3 договору № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року не було здійснено перший платіж 18 березня 2024 року відповідно до графіка платежів, починаючи з восьмого дня прострочення виконання зобов`язання, а саме з 26 березня 2024 року, позивачем нараховувалися відсотки за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,00000000 % на день.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно із пунктом 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави стверджувати, що, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1 %.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, нарахування позивачем відсотків за кредитним договором за процентною ставкою 2,00000000 % в день у період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року суперечить наведеним вище вимогам законодавства.

У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що вимога позивача про стягнення з неї заборгованості за відсотками у розмірі 39 087,22 гривень є неспівмірною з огляду на вимоги чинного законодавства, її скрутне матеріальне становище, а також загальний суспільно-політичний стан у державі, пов`язаний із запровадженням воєнного стану в Україні.

Тому, вона просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем відсотків - 28 737,22 гривень до рівня, що не перевищує 50 % від суми основного боргу, що становить 4 500,00 гривень.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою та шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Окрім того, на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21.

ОСОБА_1 , визнаючи лише умовну (абстрактну) суму у розмірі 4 500,00 гривень, як допустимий розмір відсотків, не навела належного обґрунтування такого розміру та не подала до суду жодного контррозрахунку.

Отже, її доводи зводяться до незгоди із сумою, визначеною позивачем, без належного доказового підтвердження та без виконання покладеного на неї обов`язку доказування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

За таких обставин, відсутність контррозрахунку та належних доказів на підтвердження неправильності розрахунку позивача свідчить про те, що заперечення відповідачки не можуть бути покладені в основу висновків суду як належно доведені.

Ураховуючи викладене вище, суд уважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» відсотки за користування кредитними коштами, які були нараховані у період з 04 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року, у розмірі 7 137,22 гривень.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь комісії за надання кредиту суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2.5 договору № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року комісія за надання кредиту становить 1 350,00 гривень та нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.

Пунктом 4) частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно із положеннями частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно із положеннями частин першої, другої, п`ятої та сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов договору № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1 350,00 гривень, встановлена пунктом 2.5. договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи.

Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 31 травня 2023 року.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.

Отже, положення договору № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року стосовно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії в розмірі 1 350,00 гривень суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.

Ураховуючи викладене вище, позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту у розмірі 1 350,00 гривень задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Отже, з урахуванням наведеного, оцінивши надані позивачем докази та встановлені у справі обставини відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Так, зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» підлягає стягненню сума прострочених платежів по тілу кредита у розмірі 9 000,00 гривень; сума прострочених платежів по процентах, нарахованих за період з 04 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року, у розмірі 7 137,22 гривень.

У решті позовних вимог позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає частковому задоволенню, суд, керуючись положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, уважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 996,96 гривень, як частина судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви.

Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 491883-КС-001 про надання кредиту від 04 березня 2024 року у розмірі 16 137 (шістнадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 22 копійки, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 000,00 гривень, суми прострочених платежів по відсоткам - 7 137,22 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у сумі 999 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 96 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 березня 2026 року.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, місто Київ, 01133; номер телефона: +НОМЕР_8, email: ;

Представник позивача: Сімчук Яна Віталіївна, РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: місто Київ; номер телефона: НОМЕР_6 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , номер телефона: НОМЕР_1 , email: ІНФОРМАЦІЯ_3

Суддя О. В. Іщенко