Справа №705/7962/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Душин О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення шкоди, що завдана від ДТП,

В С Т А Н О В И В:

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

29.12.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення шкоди, що завдана від ДТП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.01.2021 року о 16 год. 25 хв. в м. Умань по вул. Челюскінців, 8, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen C4 Picasso, державний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу Mazda 3, державний номер, під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2021 року по справі №705/968/21 винним у вчинення дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія транспортного засобу Mazda 3, ОСОБА_2 .

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00845682, предметом якого є страхування транспортного засобу Citroen C4 Picasso, державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу транспортного засобу Mazda 3, ОСОБА_2 станом на 25.01.2021 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу №АР985310, вбачається, що ліміт відповідальності страховика згідно полісу №АР985310 становить 130000 грн., а франшиза 2600 грн.

Крім того, відповідно договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №FO-00845682 від 16.11.2020 та полісу №АР/9260798, що укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (строк дії з 17.11.2020 по 16.11.2021).

СК «ТАС» на виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 , як страхувальником здійснив виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №173696 від 08.04.2021 на суму 100000 грн.

Зауважує, що у відповідності до поданого до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" пакету документів про отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 в наслідок ДТП, що вчинене ОСОБА_2 сума завданих збитків ОСОБА_1 від ДТП склала 469517,55 грн., а отже при отриманні страхових відшкодувань від означеного ДТП і за ОСАГО з СК - Позивача і за договором добровільного страхування від СК «ТАС» повного відшкодування шкоди від дорожньо транспортної пригоди з своїм авто Citroen C4 Picasso, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , як потерпілий НЕ ОТРИМАВ, про що свідчить також Висновок авто товарознавця ОСОБА_4 , долучений самим Позивачем до матеріалів справи.

Отже ОСОБА_1 , як потерпілий від ДТП, що вчинено водієм автомобіля Mazda 3, ОСОБА_2 та вину якого в ДТП встановлено Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2021 року по справі №705/968/21 отримано страхові відшкодування від: ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00845682, предметом якого є страхування транспортного засобу Citroen C4 Picasso, державний номер НОМЕР_2 . А саме,

1. за договором добровільного страхування транспортного засобу «Повний автозахист» №АР/9260798 від 16.11.2020 та на підставі заяви страхувальника ПАТ СК «ТАС» - ОСОБА_1 про настання страхового випадку, акту огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції, заяви про виплату страхового відшкодування, Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт №09920/34/921 від 06.04.2021 про виплату страхувальнику страхового відшкодування в сумі 100 000 грн. В послідуючому ПАТ СК «ТАС», на виконання своїх зобов`язань перед страхувальником по договору добровільного страхування ОСОБА_1 здійснила виплату страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією №173696 від 8 квітня 2021 на суму 100 000 грн.

2. та від ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу №АР985310, в якій була застрахована згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування відповідальності власників транспортних засобів» відповідальність водія автомобіля Mazda 3, ОСОБА_2 , вину якого в ДТП підтверджено в установленому закон6ом порядку на підставі чинної Постанови Уманського міськрайонного суду від 20.05.2021 року по справі №705/968/21. При цьому вбачається, що ліміт відповідальності страховика ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу №АР985310 становить 130000 грн., а франшиза 2600 грн.

В послідуючому ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення шкоди в порядку суброгації в розмірі 100 000 грн. (справа Господарського суду міста Києва № 910/978/24) та рішенням ГСМК від 26 березня 2024 року, що залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 9 жовтня 2024 року означений позов було задоволено та з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» стягнуто з шкоду в порядку суброгації в розмірі 97400 грн та судовий збір в сумі 2949,28 грн.

В послідуючому ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОІНС УКРАЇНА" звернулось до позтивача з позовом про стягнення в порядку суброгації частини виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року, що залишено без змін Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року в справі №705/85/25 Стягнуто з відповідача в справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 гривень.

Таким чином з загальної суми збитків станом на момент ДТП 469517,55 грн. позивачу було виплачено ПАТ СК «ТАС» платіжною інструкцією №173696 від 8 квітня 2021 на суму 100 000 грн. та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу №АР985310 на 130000 грн., за мінусом франшизи 2600 грн. тому всього було сплачено у відшкодування шкоди, що завдана Відповідачем ОСОБА_2 127 400грн.+ 100 000 грн.=227400 грн., після виплати означених страхових двох виплат решта суми завданої матеріальної шкоди склала 469517,55- 227400=242117,55 грн.

Після рішення Уманського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року в справі №705/85/25 позивач вказує, що повністю виконав вимогу страхової організації Відповідача та повністю повернув грошові кошти в сумі 127400 грн., про що свідчить платіжна інструкція, що додана до позову.

Таким чином сума невідшкодованої шкоди Відповідачем на даний час складає 469517,55-100000 грн.= 369517,55 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , а також стягнути суму інфляційного збільшення за період простроченого зобов`язання у розмірі 272076,65 грн.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.01.2026 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження було направлено позивачу до його електронного кабінету 26.01.2026 року.

Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження було надіслано 26 січня 2026 року рекомендованим листом, проте лист повернувся до суду з поштовою відмітко «адресат відсутній за вказаною адресою», тому у відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Станом на день розгляду справи відповідач не надав до суду відзиву чи заперечення на позовну заяву.

Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду.

Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 січня 2021 року о 16 год. 25 хв. в м. Умань по вул. Челюскінців, 8, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Citroen C4 Picasso, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , транспортного засобу Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2021 року по справі №705/968/21 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія транспортного засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_5 - ОСОБА_2 .

Згідно з п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Citroen C4 Picasso, реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС».

ПАТ «СГ «ТАС» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в сумі 100 000 грн.

Судом встановлено, що 17 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді полісу № АР/0985310 (договір ОСЦПВ), за умовами якого було визначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну третьої особи, в розмірі 130 000,00 гривень, розмір безумовної франшизи складає 2 600,00 гривень.

26 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» отримало повідомлення від ОСОБА_1 про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою. При цьому, на першій сторінці згаданого повідомлення ОСОБА_1 шляхом проставлення символу «V» було відмічено, що автомобіль Citroen C4 Picasso, реєстраційний номер НОМЕР_4 , за договором майнового страхування (КАСКО) не застраховано (відмітка «V» у графі «НІ»), не зазначено реквізитів договору відповідного страхування, а на питання «Чи плануєте отримувати СВ в даній СК по КАСКО?» відповіді не дано. Також ОСОБА_1 було застережено, що подання свідомо неправдивих відомостей і документів про факт та обставини настання ДТП є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

05 березня 2021 року уповноважений представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в присутності ОСОБА_1 оглянув транспортний засіб «Citroen C4 Picasso» реєстраційний номер НОМЕР_6 , про що склав відповідний протокол (акт) огляду транспортного засобу, який був засвідчений підписом потерпілого.

26 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» отримало заяву потерпілого про виплату страхового відшкодування з особистими реквізитами для виплати страхового відшкодування.

Розрахунок виплати страхового відшкодування був здійснений наступним чином: 130 000,00 грн. 2 600,00 грн. = 127 400,00 грн., де: 130 000,00 грн. ліміт відповідальності страховика (згідно з полісом № АР/0985310); 2 600,00 грн. розмір франшизи.

25 червня 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 грн. за реквізитами зазначеними у заяві про страхове відшкодування (відповідно до платіжної інструкції № 9479).

Позивач вказує, що Рішенням Уманського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року, що залишено без змін Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 червня 2025 року в справі №705/85/25 стягнуто з відповідача в справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 гривень.

Як вбачається з платіжної інструкції №1 від 02.07.2025 ОСОБА_1 виконав рішення суду від 14 квітня 2025 року та повернув суму страхового відшкодування ПАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 127 000 грн.

Згідно висновку експерта Музики П.В. за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №04 ВД від 18.02.2021 вартість матеріального збитку, завданого (з технічної точки зору) власнику автомобіля CITROEN C4 PICASSO, реєстраційний номер НОМЕР_7 в результаті його пошкодження при ДТП в цінах станом на момент виконання дослідження становить: 469517,55 (чотириста шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 55 коп.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019р. справа №676/518/17).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, який підтриманий Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 у справі №686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Зважаючи на вище викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої шкоди в різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням підлягає до задоволення в розмірі 369 517, 55 грн., з розрахунку: 469 517, 55 грн. (вартість матеріального збитку) 100 000 грн. (сума страхового відшкодування).

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 272076,65 внаслідок прострочення грошового зобов`язання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує правові висновки, викладені за подібних правовідносин у постанові Верховного Суду від 23.04.2025 в справі № 694/1482/21 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно яких при вирішенні питання про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду, в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем договір про відшкодування шкоди не укладався. Рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди, яке не виконувалось Лелекою І.В. не ухвалювалось. За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення ОСОБА_2 не настало, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 126.01.2021 по 30.11.2025.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2955,95 грн., що визначені пропорційно задоволених позовних вимог (5132,75 грн. х 57,59%).

Щодо позовної вимоги про стягнення 20000 грн. судових витрат на послуги адвоката суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів на підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи.

Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Станом на час ухвалення судом рішення в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн., тому правові підстави для стягнення на користь позивача судових витрат на надання правничої допомоги відсутні.

Керуючись ст.ст.12-13, 19, 81, 82, 9, 141, 259, 264-265, 268, 274-279, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 369 517 (триста шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2955 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 95 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 березня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя О.В. Душин