Справа № 159/9308/25
Провадження № 2/159/802/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивачі - не з`явились,

відповідач - не з`явився,

треті особи - не з`явились

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач 2) звернулись в суд з позовом до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (далі відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилась спадщина. До складу спадкової маси, з поміж іншого, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , подавши у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. В державного нотаріуса Ковельської державної нотаріальної контори Луцик Н.А. відкриті спадкові справи № 195/2025 до майна померлого ОСОБА_5 та № 196/2025 щодо майна померлої ОСОБА_6 . На частину спадкового майна нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачі зазначають, що за вказаних обставин реалізація їх спадкових прав можлива лише в судовому порядку, шляхом визнання за ними відповідного права.

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як на підставу своїх вимог посилається на положення статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1296 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, у заяві про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Треті особи без самостійних вимог письмових пояснень щодо предмета спору не подавали.

Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 27.01.2026, витребувано з Ковельської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

12.01.2026 до суду надійшли копії спадкових справ після смерті ОСОБА_5 та після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 27.01.2026 суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підготовче судове засідання у справі відкладено на 19.02.2026.

Ухвалою суду від 19.02.2026 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 17.03.2026.

У судове засідання 17.03.2026 учасники справи не з`явились, хоча належно повідомлялися, про час, дату і місце розгляду справи, позивачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через систему Електронний суд подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явились, хоча відповідно до положень ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним поро судове засідання.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14).

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.

На свідоцтві про народження ОСОБА_7 НОМЕР_1 міститься штамп про укладення нею шлюбу 20.02.1969 з ОСОБА_8 , 1945 року народження.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 13.02.2025 виконавчим комітетом Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області доводиться та обставина, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 77 років.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15.09.1971 доводиться та обставина, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якої були ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Та обставина, що батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 доводиться копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 21.07.1975.

Свідоцтвом про шлюб від 11.05.2008 підтверджується укладення шлбу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після укладення шлюбу спільне прізвище подружжя ОСОБА_13 .

Відповідно до витягу з погосподарської книги № 2 с. Дроздні за 2021-2025 роки Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 30.10.2025 № 93, по особовому рахунку № НОМЕР_6 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок збудований у 1984 році.

Листом Комунального підприємства «Волиньпроект» від 28.11.2025 № 1467-2 вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Вартість житлового будинку в АДРЕСА_1 складає 139195,00 грн. відповідно до висновку про вартість нерухомого майна № 163-Н/12-25 від 17.12.2025.

З копії технічного паспорту, який складений 28.11.2025 КП Волиньпроект вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 1984 року побудови, загальна площа 108,4 кв.м., житлова площа 69,8 кв.м. та допоміжна площа 38,6 кв.м. Житловий будинок не містить ознак самочинного будівництва.

З копії спадкової справи № 195/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , яка заведена державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Луцик Н.А. вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини. У заяві ОСОБА_1 зазначено що крім неї є діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З довідки, виданої Колодяжненською сільською радою Ковельського району Волинської області № 54 від 22.05.2025 вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав ОСОБА_5 із 1984 року і був виписаний в зв`язку з смертю, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В даному житловому будинку на час смерті ОСОБА_5 були зареєстровані та проживають донька ОСОБА_2 з 2008 року по даний час та онука ОСОБА_14 з 2017 року по даний час. Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався.

Державним нотаріусом 10.11.2025 позивачам видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, до складу якого увійшло право на земельну ділянку розміром 1,8800 га. та на земельну ділянку розміром 1,3900 га. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Колодяжненської ОТГ (колишня Дрозднівська сільська рада).

З копії спадкової справи № 196/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , яка заведена державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Луцик Н.А. вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подавши заяви про прийняття спадщини. У заяві ОСОБА_1 зазначено що крім неї є діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З довідки РЖКП №1 №588 видно, що ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , у період з 16.02.2010 по 21.04.2025 і була виписана у зв`язку зі смертю.

Позивачам нотаріусом 03.11.2025 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно до складу якого увійшло право на земельну ділянку розміром 2,2600 га. та на земельну ділянку розміром 1,1800 га. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Колодяжненської ОТГ (колишня Дрозднівська сільська рада).

Листом державного нотаріуса Ковельської державної нотаріальної контори Луцик Н.А. від 24.11.2025 № 1241/01-16 спадкоємцю ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 через відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26 «Про порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах», запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстроване в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.1,2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінченого будівництва і об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Вищезазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції на рік побудови будинку, Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Отже, суд дійшов висновку, що право власності у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 виникло з моменту його побудови у 1984 році (такий рік побудови вказаний у витягу з погосподарської книги) відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки(ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Як вище встановив суд, на момент смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 разом з ним не проживала, отже не вважається такою, що автоматично прийняла спадщину після його смерті.

Докази того, що ОСОБА_6 подавала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин до позивачів перейшло право на прийняття належної ОСОБА_6 частки спадщини після сперті ОСОБА_5 (спадкова трансмісія).

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачі прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 та спадщину, яка відкрилась після смерті а ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , подавши у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини та мають право на отримання у власність спадкового майна, до якого також входить будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Листом від 22.10.2025 нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадщини, з підстав відсутності на будинковолодіння правовстановлюючих документів.

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

У заяві про розгляд справи за відсутності відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову, на переконання суду, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону, а тому суд не вбачає підстав для відмови у його прийнятті.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю визнавши за позивачами право власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, однак позивачі у позовній заяві просили судовий збір залишити за ними, суд не стягує з відповідача сплачений позивачами судовий збір .

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн залишити за нею.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сплачений ОСОБА_15 судовий збір у розмірі 1211,20 грн залишити за нею.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 ( проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 );

ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 );

Відповідач: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області (ЄРДПОУ: 04333974, адреса: Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Лесі Українки, 20));

Треті особи:

ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_4 );

ОСОБА_4 (адреса проживання: АДРЕСА_5 )

Повне судове рішення складене 27.03.2026.

Головуючий: Р. Я. СМАЛЮХ