Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
У Х В А Л А

26 березня 2026 року місто Київ

справа № 755/13814/21

провадження № 22-ц/824/2040/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Головачова Я.В., Поливач Л.Д.,

вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року в справі

за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року заяву позивача про виправлення описки у виконавчому листі виданому на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року у справі №755/13814/21 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено.

Виправлено описку у виконавчому листі виданому 11 липня 2025 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/13814/21 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди виклавши його зміст після слів «суд (вирішив)» у наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 963052 (дев`ятсот шістдесят три тисячі п`ятдесят дві) грн. 02 коп.».

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 24 листопада2025 року подав апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд» в порядку ст.355 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2026 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року постановлено ухвалу про виправлення помилки ухвалах Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року та від 27 січня 2026 року щодо суми судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 13 січня 2026 року ОСОБА_1 отримав 15 січня 2026 року о 16 годині 50 хв., ухвалу суду від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 отримав 11 лютого 2026 року об 11 год.20 хв., що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» (а.с. 102, 131 том 2).

19 березня 2026 року Київським апеляційним судом повторно направлено ОСОБА_1 ухвали Київського апеляційного суду від 13 січня 2026 року та від 10 лютого 2026 року. Також направлено ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2026 року (звіт про доставку до електронного кабінету 19 березня 2026 року о 17 год.20 хв. а.с. 139 том 2).

20 березня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява подана представником ОСОБА_1, (за довіреністю) ОСОБА_2 про залишення без розгляду апеляційної скарги.

Станом на 26 березня 2026 року недоліки апеляційної скарги не усунуті, судовий збір не сплачений. Інших заяв від апелянта не надходило.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подавши апеляційну скаргу ще 24 листопада2025 року, апелянт до цього часу не виконав вимоги ухвали від 13 січня 2026 року про усунення недоліку апеляційної скарги - сплати судового збору.

Наслідком невиконання вимог ухвали від 13 січня 2026 року (сплати судового збору) є повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, а не залишення її без розгляду, як вказав апелянт у заяві від 20 березня 2026 року.

Враховуючи зазначене, підстав для прийняття апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України, немає.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає ОСОБА_3 повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України, з одночасним поданням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з дотриманням вимог ст.357 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, ОСОБА_1 має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Я.В. Головачов

Л.Д. Поливач