Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2026 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Питель О.В.;

секретар судового засідання Іщук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 125/2144/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. У позовній заяві вказала, що судовим наказом від 17.07.2019 у справі № 125/1463/19 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до Договору про навчання у закладі вищої освіти № 13/24/124 від 12.08.2024 та Додаткової угоди до нього від 25.08.2025, укладеного між Чернівецьким національним університетом ім. Ю.Федьковича та ОСОБА_4 та її законним представником ОСОБА_1 , ОСОБА_4 прийнято на навчання до Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою французько-український переклад та переклад з другої іноземної мови за спеціальністю 035 Філологія, спеціалізація 035.055 Романські мови і література (переклад включно). Відповідно до п. 12 договору, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 150300 гривень, або ж 38600 гривень у рік. Тобто, позивачка несе витрати на оплату навчання у закладі вищої освіти відповідно до укладеного Договору про навчання у закладі вищої освіти № 13/24/124 від 12.08.2024 та Додаткової угоди до нього від 25.08.2025. Усього, на дату подання даної позовної заяви, позивачка понесла витрат на суму 39750 гривень за оплату навчання ОСОБА_4 . Відповідно до Договору № 84 від 30.08.2024 про надання у тимчасове користування ліжко-місця у житловій кімнаті, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання у студентському гуртожитку та збереження майна Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, укладеного між Чернівецьким національним університетом ім. Ю.Федьковича та ОСОБА_4 та її законним представником ОСОБА_1 , ОСОБА_4 надано у тимчасове користування ліжко-місце у кімнаті для проживання та загального користування, укомплектованої меблями, сантехнічним та електротехнічним обладнанням. Відповідно до п. 4.11. договору, мешканець ОСОБА_4 зобов`язується своєчасно вносити плату за проживання. Аналогічні умови передбачені Договором № 101 (б) від 01.09.2025. Усього, на дату подання позовної заяви, позивачка понесла витрат на суму 40048,34 гривень за проживання ОСОБА_4 у гуртожитку Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича. Усього, на дату подання позовної заяви, позивачка понесла 79798,34 гривень додаткових витрат на утримання доньки. Вважає, що ОСОБА_2 , як батько дитини, повинен разом з нею нести зазначені вище додаткові витрати на утримання дитини. Таким чином, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача половини понесених нею витрат на утримання доньки, ОСОБА_4 , у сумі 39899,17 гривень.

19.12.2025 представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, з таких підстав. Участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована ст. 185 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, діє тільки до повноліття, тобто, до досягнення дитиною 18 років. Щодо повнолітніх сина чи дочки положення статті 185 Сімейного кодексу України не застосовується. Після досягнення дитиною повноліття, питання її утримання регулюються положеннями глави 16 Сімейного кодексу України. ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 досягла повноліття. Таким чином, витрати позивачки на оплату освітніх послуг та проживання ОСОБА_4 у гуртожитку на суму 37000 гривень відповідно до: платіжної інструкції № 0.0..1 від 29.08.2025 на суму 10000 гривень; платіжної інструкції № 0.0..1 від 21.09.2025 на суму 2500 гривень; платіжної інструкції № 0.0..1 від 09.10.2025 на суму 10000 гривень; квитанції про оплату № 87 від 24.08.2025 на суму 2500 гривень; квитанції про оплату № 38 від 28.09.2025 на суму 3000 гривень; платіжної інструкції № 0.0..1 від 09.10.2025 на суму 9000 гривень, понесені позивачкою після досягнення повноліття дитиною, а тому такі витрати у силу положень глави 15, 16 Сімейного кодексу України, не можуть відноситись до додаткових витрат на утримання дитини та не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Додаткові витрати повинні бути зумовлені особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19). Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18). Суд касаційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України (висновок Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19). Аналогічні висновки про те, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до додаткових витрат на утримання дитини викладені у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 219/1766/18 (провадження № 61-12362св19); від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Таким чином, оскільки позивачка не довела того, що понесені нею витрати на оплату освітніх послуг та проживання дитини у гуртожитку викликані особливими обставинами, оскільки згідно з положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України та практикою Верховного Суду, витрати, понесені у зв`язку із здобуттям дитиною професійної освіти, не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини та не підлягають стягненню з батьків, тому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Частиною 2 ст. 185 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Під час розгляду справи просив суд урахувати такі істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. З відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2019. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 59710652 від 10.12.2025 вбачається, що відповідач станом на 13.08.2025 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 400,78 грн. Аліменти нараховувались виходячи із розміру середньої заробітної плати для даної місцевості, оскільки відповідач є не працевлаштованим. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит у електронному вигляді від 11.12.2025, відповідач з січня 2025 року по жовтень 2025 року отримав 14700,22 грн доходу. З урахуванням матеріального стану відповідача, він не може брати участь у додаткових витратах з утримання ОСОБА_4 , а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Крім того, відповідач має непрацездатну матір, яку зобов`язаний утримувати, має дружину, яку зобов`язаний підтримувати, та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Представник відповідача вважає, що позивачка не довела того, що понесені нею витрати на оплату освітніх послуг та проживання дитини у гуртожитку викликані особливими обставинами. Крім того, частина витрат позивачки на суму 37000 грн понесені нею після досягнення повноліття дитиною, а тому такі витрати не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини та не підлягають стягненню з відповідача; згідно з положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України та практикою Верховного Суду, витрати, понесенні у зв`язку із здобуттям дитиною професійної освіти не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини та не підлягають стягненню з батьків. Також представник відповідача просить урахувати істотні обставини - наявність у відповідача непрацездатної матері; наявність дружини, яку відповідач зобов`язаний підтримувати, перебування на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей, матеріальний стан відповідача, у зв`язку з чим відповідач не має можливості брати участь у додаткових витратах на утримання дитини ОСОБА_4 , а тому у задоволенні позовних вимог просять відмовити у повному обсязі. Відповідач вважає попередньо заявлений розмір витрат позивачки на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. неспівмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також таким, що не відповідає критерію розумності.

02.01.2026 представник позивача ОСОБА_5 подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що, на думку позивачки наведена у відзиві інформація щодо матеріального стану відповідача не може впливати на його зобов`язання визначені законом з виховання доньки ОСОБА_4 , виходячи з такого. Відповідач вказує, що має непрацездатну матір, яка перебуває на його утриманні. За наявною у позивачки інформацією, мати відповідача, ОСОБА_6 станом на дату направлення даної відповіді на відзив, працює у ВСП «Барський фаховий коледж транспорту та будівництва НТУ», де отримує заробітну плату. На підтвердження зазначеної обставини, адвокатом позивачки направлено адвокатський запит до вказаного закладу, відповідь на який буде надано до суду одразу після її отримання. Окрім того, у відповідача ОСОБА_2 є брат ОСОБА_7 . ОСОБА_7 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем. Отже, на ОСОБА_7 також покладеного обов`язок утримання своєї непрацездатної матері, хоча ОСОБА_6 не можна вважати непрацездатною особою, якщо вона продовжує працювати у вказаному навчальному закладі. Таким чином, та обставина, що матері відповідача ОСОБА_6 уже 62 роки не може впливати на вирішення даного спору. Відповідач також вказує, що має дружину, яку зобов`язаний підтримувати, та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Законом не заборонено відповідачу утворювати нову сім`ю, однак наявність іншої сім`ї та дітей не звільняє від обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Підставою позову у даній справі, є те, що донька відповідача є студенткою Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича. Позивачка несе витрати, пов`язані з навчанням доньки у вищому навчальному закладі (оплата навчання, гуртожитку, витрат на проживання у гуртожитку). ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_4 , зобов`язаний нести витрати, пов`язані з навчанням дитини у межах своїх можливостей. До відзиву на позовну заяву відповідач додав документ, що за 2025 рік (січень-жовтень) ним було отримано тільки 14700,20 гривень доходу від здачі майна в оренду. Водночас, у відзиві на позов відповідач зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, дружина та двоє неповнолітніх дітей. Таким чином, з наданих документів та тексту відзиву, відповідач витрачає на себе на свою сім`ю по 294 гривні на кожного у місяць (14700,20/10 місяців/5 членів сім`ї, що перебувають на утриманні). Очевидно, що сім`я з 5-ти чоловік не може повноцінно прожити на 14700,02 гривень на місяць. Таким чином, очевидно, що позивач вводить в оману суд, зазначаючи про свій матеріальний стан. До відзиву не додано будь-яких документів, які свідчать про неможливість відповідача працювати за станом здоров`я або інших обставин. До відзиву не додано будь-яких документів, що свідчать про перебування відповідача на обліку у центрі зайнятості, відсутність можливості працевлаштування. Отже, відповідач має можливість бути працевлаштованим та отримувати доходи з роботи з метою утримання своєї доньки, яка не проживає з ним. Позивачці достеменно відомо, що станом на дату подання позовної заяви до суду відповідач призваний на військову службу у період мобілізації під час воєнного стану. Відповідач проходить військову службу у одній з військових частин у Чернівецькій області. Окрім того, відповідачем не надано жодного документу щодо витрат, які несе він з утримання своєї матері, дружини та дітей. Отже, відповідачем не доведено, що його матеріальний стан є таким, який не дозволяє нести витрати з утримання доньки ОСОБА_4 у період її навчання у вищому навчальному закладі. Окремо потрібно зазначити, що за період з дати розлучення, відповідач не надав жодної допомоги (як фінансової так і іншої) позивачці для утримання їхньої доньки. Позивачка тільки у 2019 році звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, які було присуджено у мінімальному розмірі. Аліменти стягувалися з відповідача у мінімальному розмірі у примусовому порядку. Позивачка з дати розлучення до дати направлення позову у цій справі самостійно несла витрати на утримання доньки, адже розмір присуджених аліментів однозначно був недостатнім для повноцінного виховання доньки. Вважає, що наведені у відзиві аргументи про матеріальний стан відповідача не знаходять свого підтвердження, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 39899,17 гривень додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 підлягає задоволенню. До відповіді на відзив у якості доказів долучив копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем, докази направлення адвокатського запиту від 01.01.2026 щодо працевлаштування ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, наполягала на задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю, з таких підстав.

Судом були встановлені такі обставини та відповідні правовідносини.

Сторони є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та даними копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , згідно з даними якого ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 навчається у Чернівецькому національному університеті імені Ю. Федьковича за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою французько-український переклад та переклад з другої іноземної мови за спеціальністю 035 Філологія, спеціалізація 035.055 Романські мови і література (переклад включно), що підтверджується даними Договору № 13/24/124 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 12.08.2024.

Відповідно до п. 12 договору, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до Додаткової угоди № 13/24/124-1 від 25.08.2025 до договору № 13/24/124 від 12.08.2024 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, загальна вартість освітньої послуги становить 150300 гривень; розмір плати за один рік складає 38600 грн.

Здійснення витрат позивачкою на оплату навчання ОСОБА_4 у Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича пдтверджується даними копій квитанції та платіжних інструкцій на загальну суму 39750 гривень: № 10001/0182 від 20.08.2024 на суму 17250 грн; № 0.0..1 від 29.08.2025 на суму 10000 грн; № 0.0..1 від 21.09.2025 на суму 2500 грн; № 0.0..1 від 09.10.2025 на суму 10000 грн.

Відповідно до Договору № 84 від 30.08.2024 про надання у тимчасове користування ліжко-місця у житловій кімнаті, місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання у студентському гуртожитку та збереження майна Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича, укладеного між Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича та ОСОБА_4 та її законним представником ОСОБА_1 , ОСОБА_4 надано у тимчасове користування ліжко-місце у кімнаті для проживання та загального користування, укомплектованої меблями, сантехнічним та електротехнічним обладнанням.

Відповідно до п. 4.11. договору, мешканець ОСОБА_4 зобов`язується своєчасно вносити плату за проживання. Аналогічні умови передбаченні Договором № 101 (б) від 01.09.2025.

Здійснення витрат позивачкою на оплату проживання ОСОБА_4 у гуртожитку Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича підтверджується даними копій квитанцій на загальну суму 40048,34 гривень: № 10001/0182 від 29.08.2024 на суму 4000 грн; № 300494693 від 03.11.2024 на суму 194,40 грн; № 308031013 від 22.12.2024 на суму 2500 грн; № 312261407 від 23.01.2025 на суму 2500 грн; № 316196231 від 23.02.2025 на суму 2500 грн; № 319733584 від 26.03.2025 на суму 2500 грн; № 323131266 від 30.04.2025 на суму 2500 грн; № 325673787 від 27.05.2025 на суму 1062,72 грн; № 325672881 від 27.05.2025 на суму 1700 грн; № 328094912 від 25.06.2025 на суму 2500 грн; № 330115542 від 23.07.2025 на суму 2500 грн; № 87 від 24.08.2025 на суму 2500 грн; № 38 від 28.09.2025 на суму 3000 грн; № 0.0..1 від 09.10.2025 на суму 9000 грн; № 334319738 від 09.10.2025 на суму 1062,72 грн.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2019, на підставі виконавчого листа №125/1463/19, виданого 17.07.2019 Барським районним судом Вінницької області.

Згідно з даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 59710652 від 10.12.2025, ОСОБА_2 станом на 13.08.2025 має заборгованість у розмірі 400,78 грн.

Згідно з даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11.12.2025, ОСОБА_2 з січня 2025 року по жовтень 2025 року отримав 14700,22 грн доходу.

Обставини про те, що відповідач має дружину та двох неповнолітніх дітей підтверджуються даними копій свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 08.06.2014, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 ; свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_12 серії НОМЕР_4 від 11.01.2017; рішення Барського районного суду Вінницької області у справі № 125/150/23 від 01.05.2023 про усиновлення ОСОБА_2 ОСОБА_13 ; повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 19.07.2023, де батьком ОСОБА_13 вказаний ОСОБА_2 ; довідки про склад сім`ї відповідача № 08-58/651 від 10.12.2025.

На підтвердження надання відповідачем матеріальної допомоги своїй матері ОСОБА_6 , яка є непрацездатною (пенсіонер за віком), представник відповідача долучив до відзиву копії: свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 від 24.04.1985; свідоцтва про смерть батька відповідача - ОСОБА_14 серії НОМЕР_7 від 10.10.2018; пенсійного посвідчення серії НОМЕР_8 від 21.03.2023 на ім`я ОСОБА_6 .

На спростування доводів відповідача про те, що він має непрацездатну матір, яка перебуває на його утриманні, представник позивачки долучив копію довідки ВСП «Барський фаховий коледж транспорту та будівництва НТУ» № 1598 від 09.01.2026, згідно з даними якої ОСОБА_6 з 02.10.2000 і до теперішнього часу працює архіваріусом у ВСП «Барський фаховий коледж транспорту та будівництва НТУ» та надав копії довідок про її доходи за період з 2023 року по 2025 рік включно.

Згідно з даними довідки Військової частини НОМЕР_9 про грошове забезпечення, надану на запит представника відповідача, розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_15 за період проходження служби у НОМЕР_10 прикордонному загоні з 01.12.2025 по 14.01.2026 становить 48928,27 грн.

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини, тобто виходять за межі звичайних витрат на дитину.

Вказані правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 Сімейного кодексу України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення). Наявність таких особливих обставин повинна довести особа, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 6 Сімейного кодексу України, дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 Сімейного кодексу України.

Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Позивач, заявляючи вказану вимогу, фактично просила стягнути з відповідача на її користь витрати на утримання доньки, які пов`язанні з її навчанням.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 у справі № 642/36/16-ц.

Статтею 201 Сімейного кодексу України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно з вказаною нормою до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 512/4397/17.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19 зауважив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, адже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами.

Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 Сімейного кодексу України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання.

Такий висновок міститься у судовому рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 478/2108/16-ц.

Ураховуючи викладене, зважаючи на те, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 Сімейного кодексу України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат у вигляді половини оплати за навчання доньки відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у даній справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем, а судові витрати відповідача покласти на позивача.

Документально підтверджені судові витрати відповідача складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень (договір про надання правничої допомоги № 12-12 від 12.12.2025, укладений між відповідачем та адвокатом Жунку Д.С., додаткова угода № 1 від 12.12.2025 до договору про надання правничої допомоги № 12-12 від 12.12.2025, за якою сторони домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить фіксовану суму 6000 грн, що сплачується клієнтом на умовах 100 % попередньої оплати, квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 12.12.2025, згідно з якою ОСОБА_2 сплатив адвокату Жунку Д.С. гонорар у розмірі 6000 гривень).

На підставі викладеного та ст. 185 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 10-13, 81, 133, 137, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити повністю.

Судові витрати позивача залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн (шість тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ).

Повний текст рішення суду складено 27.03.2026.

Суддя