Справа 556/2967/25
Номер провадження 2/556/187/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2026 . Володимирецький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

за участю представника позивача - адвоката Шаповалова М.С.

відповідача - - ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Кругліцької В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець у порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНГЕН-С» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНГЕН-С» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог вказують, що 07 травня 2025 року о 02 год. 31 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, марки MAN TGX 8.440 д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMIT Z, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Танген-С», на автодорозі Київ Ковель - Ягодин 329 км. 650 м., рухаючись з дозволеною швидкістю (70-80 км. на годину) не вчиняючи жодних порушень правил дорожнього руху, слідкуючи за дорожньою обстановкою, як і із-за зустрічного автомобіля на його проїздну частину різко вибігла велика рогата худоба, після чого він застосував екстренне гальмування, однак запобігти зіткнення не вдалося, оскільки худоба не реагувала ні на світло автомобіля ні на звук гальмів та швидко бігла перетинаючи проїзджу частину.

Внаслідок наїзду на тварину автомобіль MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вказана подія була зафіксована працівниками поліції, котрі прибули на місце пригоди.

Матеріали, за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди, були передані працівниками поліції на розгляд до Володимирецького районного суду Рівненської області. Постановою суду ОСОБА_3 було звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (Постанова № 556/1366/25 від 21.07.2025).

Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження у експерта ОСОБА_4 .

Згідно висновку № 192/25 від 11.08.2025, вартість відновлювального ремонту автомобіля MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 986 237,40 грн.

По реєстраційній позначці (бірці) на вусі тварини, що стала причиною ДТП, було з`ясовано, що корова «Зорька», 2012 року належить ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

На неодноразові усні звернення представників Позивача до Відповідача про сплату відновлювального ремонту, останній відмовляється добровільно сплачувати ці кошти.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку дорожнього руху при проходженні домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Отже, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини власника корови.

Верховний суд у своїй постанові № 285/4411/18 наголосив, що згідно із частиною четвертою статті 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Таким чином , відповідачем, як власником великої рогатої худоби, має бути сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАНГЕН-С» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, яка становить 986237,40 грн.

Вказаний позов надійшов до суду 29 вересня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10.11.2025 від представника відповідача адвоката Кругліцької В.М. надійшов відзив на позовну заяву, де просять в задоволенні позовних вимог відмовити, враховуючи наступне.

Позивач у своїй заяві вказує на ОСОБА_1 , як на власника корови «Зорька» 2012 року, яка нібито завдала шкоди автомобілю позивача. Проте, це твердження не відповідає дійсності.

Згідно зі ст. 1183 Цивільного кодексу України, власник тварини несе відповідальність за шкоду, завдану нею, якщо не доведе, що шкода завдана не з його вини.

У даному випадку, якщо звернути увагу на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.07.2025 у справі № 556/1366/25, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.05.2025, серії ЕПР 1 № 322619 водій здійснив зіткнення з твариною «Бик», а не коровою.

Відповідач ОСОБА_1 на даний час не є та ніколи не був власником зазначеного бичка. Ця тварина йому не належить, не знаходилась у його володінні, користуванні чи розпорядженні, і він не здійснював жодного контролю за нею.

Підтвердженням цього є копія з погосподаської книги № 1 Полицької ТГ с. Ромейки, акту про встановлення факту наявності ВРХ в господарстві ОСОБА_1 від 03.11.2025, складеного комісією, а також засвідчені письмові пояснення жителів села Ромейки.

Доданими доказами достаменно вказується про відсутність у 2025 році наявності тварин ВРХ у господарстві відповідача.

Той факт, що на місці події була знайдена бірка від корови «Зорька», не є доказом того, що саме тварина ОСОБА_1 07.05.2025 завдала шкоди позивачу. Бірка могла бути втрачена раніше та знаходитися в іншому місці. Крім того, наявність бірки від однієї тварини (корови) не підтверджує власності на іншу тварину (бичка), яка безпосередньо брала участь у ДТП.

Відповідно до п. 3.2 «Інструкції про ідентифікацію та реєстрацію великої рогатої худоби», бірка залишається на тварині незалежно від переходу права власності, якщо її не було змінено у встановленому порядку. Тобто наявність бірки не підтверджує актуального власника.

Позивач зобов`язаний довести не тільки розмір школи, але й прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями (або бездіяльністю) відповідача та настанням шкоди. У цьому випадку позивач не надав доказів того, що саме тварина ОСОБА_1 (якої навіть не було на місці події) спричинила ДТП. На підставі викладеного, визнають позовні вимоги незаконними та не обгрунтованими.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і надав пояснення в межах пред`явленого позову. По бірці було встановлено власника тварини. І як власник тварини та володілець великої рогатої хвороби ОСОБА_1 має нести відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок ДТП. Немає доказів, що ОСОБА_1 комусь цю худобу продав, зняв її з реєстрації. Це була бездіяльність з боку відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кругліцька В.М. позовні вимоги не визнали. В протоколі про адімністративне правопорушення зазначено, що 07.05.2025, ОСОБА_2 , керував автомобілем, марки MAN TGX 8.440 д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMIT Z, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Танген-С», і здійснив наїзд на свійську тварину «Бик». А на місці ДТП була тварина з біркою корова «Зорька» 2012 року. Згідно записів у погосподарській книзі, ОСОБА_5 у 2025 році взагалі не мав великої рогатої худоби. І у відповідача ні на яку корову, не було бірок. Не ставив їх на реєстрацію. В кінці літа 2024 року здав корову на забій і більше не тримає великої рогатої худоби. Бичків у господарстві також ніколи не мав. Таким чином позовні вимоги не доведені, не підтверджено належними і допустимими доказами, що ОСОБА_1 мав у володінні велику рогату худобу станом на ДТП.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дружина відповідача, також ствердила, що бичків у них в господарстві не було. У 2024 році здали корову, і більше великої рогатої худоби не тримають. Бірок у тварин також ніколи не було.

Аналогічні покази дали суду і свідок ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. У них в селі ні в кого не було бірок на великій рогатій худобі.

Заслухавши покази сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до наступних висновків:

Як зазначено у Постанові Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 липня 2025 року ( справа №556/1366/25), згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 07.05.2025, серії ЕПР 1 №322619, 07.05.2025 р. о 02:31 год. на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин 329 км. 650 м., ОСОБА_2 керував транспортним засобом, марки «MAN TGX 18.440» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті здійснив наїзд на свійську тварину «Бик», яка раптово вибігла на проїзну частину, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.2.3.6, п.12.1 ПДР. Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно Висновку експерта №192/25 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого досліджчення з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11 серпня 2025 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталась 07.05.2025, станом на дату проведення дослідження становить 986 237,40 грн.

Як вбачається з Інформації з Єдиного державного реєстру тварин станом на 30.05.2025: ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , кличка «Зорька», дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать телиця, РНОКПП власника тварини НОМЕР_5 , реєстраційний номер господарства в Реєстрі тварин 56087888, назва господарства ОСОБА_1 , адреса господарства Рівненська область, Вараський район, с. Ромейки, вул. Молодіжна.

Згідно оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги №1 на 2021-2025 роки, населенний пункт с.Ромейки, в домогосподарстві ОСОБА_1 станом на 01 січня 2025 року великої рогатої худоби не було. Корову здав у вересні 2024 року.

Даний факт стверджується і Актом про встановлення факту наявності великої рогатої худоби в господарстві ОСОБА_1 від 03.11.2025, складеного комісією Ромейківського старостинського округу Полицької сільської ради, а також пояснювальними записками жителів с. Ромейки: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Таким чином, в судовому засіданні належними і допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 у 2025 році, на момент ДТП, не мав у господарстві великої рогатої худоби.

Даний факт позивачем не спростовано.

За приписами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання відповідальності відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в)причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди.

Згідно з ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз положень вищевказаних статтей ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивачі повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 285/4411/18 зробив висновок, що підстави відповідальності за завдану позивачам шкоду можуть виникати з інших правових підстав, зокрема на загальних підставах відшкодування шкоди, передбачених статтями 1166, 1167 ЦК України.

Так, Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно з положеннями ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Відповідно до ч.5, 6, 8 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно із ч.4 ст.12 цього Закону шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 281/618/15-ц, постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 285/4411/18.

Отже, вказані норми законодавства передбачають, що особа, яка утримує тварину повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, із встановлених судом обставин справи, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами, не доведено, протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою, вина відповідача, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.22, 23, 180, 1167, 1187 ЦК України, ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст.ст. 4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНГЕН-С» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 березня 2026 року.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНГЕН-С» (, 14000, м. Чернігів, проспект, Перемоги, 147 кв.63).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання згідно відомостей ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .