Провадження №2/333/1622/26
26 березня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Варнавської Л.О.
за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
Ухвалою суду від 18.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у справі з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлена судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судового виклику на номер телефону, який було зазначено відповідачем в кредитному договорі, повторно у судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки. Крім цього, судом здійснювався виклик відповідачки, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомлення на адресу її реєстрації, про що в матеріалах справи маються конверти з зазначенням причини неотримання.
Таким чином, судом вжито всіх передбачених законом заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи, у зв`язку з чим відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі та про наданий йому строк для подання відзиву на позовну заяву.
Однак відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав, доказів на спростування позовних вимог не надав.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.
Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідача, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи.
Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку.
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Відповідно до умов договору строк користування позикою становив 29 календарних днів, а кінцевий строк повернення грошових коштів визначено до 28 червня 2024 року .
Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно п.2.5 договору за користування Позикою Позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 511% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1,40% на день.
Позичальник сплачує комісію за використання позики 0,1% від суми позики щоденно на залишок заборгованості (п. 2.6.1) та одноразову комісію за видачу позики 1,5%, яка утримується при наданні позики (п. 2.6.2).
Комісії є фіксованими протягом строку кредитування та сплачуються згідно Графіку платежів (п. 2.7).
Денна процентна ставка за позикою розрахована за формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% і становить 1,09% (п. 2.9.1).
Позика надається на споживчі цілі та може бути використана Позичальником на будь-які законні потреби (п. 2.10).
У разі порушення строків платежів або неповної сплати боргу Позикодавець має право на нарахування штрафних санкцій (п. 2.10).
Можлива реструктуризація зобов`язань за домовленістю Сторін, що змінює умови та порядок повернення позики (п. 2.11).
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Докази вжиття позивачем досудових заходів врегулювання спору підтверджені матеріалами справи. Інших позовів з тим самим предметом та підставами до цього ж відповідача позивач не подавав.
Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України.
Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відтак, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 444,28 грн з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6930,00 грн., по процентам в розмірі 3514,28грн. підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією, пенею, додатковою комісією та неустойкою, суд зазначає наступне.
З 24.02.2022, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану.
15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В ході розгляду справи суд встановив, що представником позивача до позовних вимог не було надано належних доказів, які підтверджували б, що нарахування боргу у вигляді пені та заборгованості за послуги відбулося саме у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, що мали місце до початку дії воєнного стану. Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення боргу у вигляді пені в розмірі заборгованості за послуги у сумі 13 860,00 грн та боргу за послуги у сумі 2 356,20 грн з відповідача підлягає відмові у задоволенні як безпідставна.
Водночас суд встановив наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у сумі 10 444,28 грн. Решта заявлених позовних вимог підлягає відмові з огляду на їхню необґрунтованість.
Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходив із того, що однією з основних засад цивільного судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень статей 133, 137 та 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами пропорційно результату розгляду справи за умови належного документального підтвердження цих витрат та їх відповідності складності справи, обсягу наданих правничих послуг та витраченому часу.
У зв`язку з тим, що суд частково задовольнив позов, а саме на 39,17% від заявленої суми, витрати на правничу допомогу підлягають перерахунку пропорційно до задоволених вимог. Таким чином, з урахуванням заявленої суми витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, підлягає стягненню 1 958,50 грн (5 000,00 ? 39,17 % / 100%).
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, який становить 948,85 грн.
Таким чином, судом визначено чіткі межі задоволення позову: основна заборгованість 10 444,28 грн, витрати на правничу допомогу 1 958,50 грн, судовий збір 948,85 грн, а інші заявлені вимоги залишено без задоволення.
Керуючись ст.ст.5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 626,627, 806 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «ФК «Технофінанс» код ЄДРПОУ-43868852, заборгованість в розмірі 10 444 (десять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 28 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «ФК «Технофінанс» код ЄДРПОУ-43868852, судовий збір в розмірі 948,85 грн., та 1958,50 грн. витрати на правову допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська