Справа № 165/4524/25
Провадження № 4-с/165/4/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту нерухомого майна

встановив:

23 грудня 2025 року до суду звернулась адвокат Свередюк Ю.А., в інтересах ОСОБА_1 , зі скаргою на бездіяльність Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та просила суд скасувати арешт нерухомого майна та заборону його відчуження.

Скарга обгрунтована тим, що під час вчинення нотаріальних дій щодо відчуження ОСОБА_1 належного йому нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було накладено арешт на це майно та встановлена заборона його відчуження. Обтяження зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №5668812, підстава обтяження постанова №241 від 19 грудня 2003 року Виконавчої служба м. Нововолинська, зареєстровано 15 вересня 2007 року Нововолинською державною нотаріальною конторою. Після цього, ОСОБА_1 звернувся до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про зняття вищевказаного арешту, однак заявнику було відмовлено у знятті обтяження з нерухомого майна і зазначено про те, що відповідно до пошуку інформації про осіб в автоматизованій системі виконавчого провадження у розділах "Пошук ВД/ВП (архів)" та "Пошук ВД/ВП (спецрозділ)" відсутній облік виконавчого провадження щодо винесення постанови №241 від 19 грудня 2003 року Нововолинським міським відділом ДВС.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Свередюк Ю.А. у судове засідання не з`явились, представник скаржника подала заяву про розгляд скарги у їх відсутності (а.с.52). У додаткових поясненнях остання вказала, та просила суд врахувати, що заборона відчуження майна належного ОСОБА_1 накладена на підставі постанови №241 від 19 грудня 2003 року, що ухвалена виконавчою службою м. Нововолинська і оскільки приватний нотаріус Льовушкін О.Є. припинив нотаріальну діяльність, архів приватного нотаріуса до Київського державного нотаріального архіву не переданий, отже накладення арешту органом державної виконавчої служби 19 грудня 2003 року на майно ОСОБА_1 не стосується договору застави, посвідченого 18 грудня 2003 року приватним нотаріусом Льовушкіним О.Є. (а.с.42-43).

Представник Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Начальник відділу Іщук Л. у своєму листі №14723 від 04.02.2026 повідомила, що в архівних документах Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області зв №241 від 18.12.2023 наявний документ приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Льовушкіна О.Є. про накладення заборони відчуження об`єкта нерухомого майна - квартири, належної ОСОБА_1 (а.с.37)

Відповідно до ч.2 ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, відповідно до положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника-боржника, державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підтверджується накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , за реєстраційним номером обтяження 5668812, зареєстрованого реєстратором Нововолинська державна нотаріальна контора Волинської області 19.09.2007 №5668812, підстава обтяження постанова №241 від 19.12.2003 року, Виконавча служба м. Нововолинська.

З відповіді начальника Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іщук Л. встановлено, що відповідно до пошуку інформації про осіб в автоматизованій системі виконавчого провадження у розділах "Пошук ВД/ВП (архів)" та "Пошук ВД/ВП (спецрозділ)" відсутній облік виконавчого провадження щодо постанови №241 від 19 грудня 2003 року Нововолинського міського відділу ДВС (а.с.15).

При ухваленні рішення у справі, суд бере до уваги лист за №48/01-16 від 27.01.2026 державного нотаріуса Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області Кацевич Т.М., у якому повідомлено, що в архівних документах Нововолинської державної нотаріальної контори за №241 від 18 грудня 2003 року наявний документ приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Льовушкіна О.Є. про накладення заборони відчуження об`єкту нерухомого майна на квартиру ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

З долученої копії накладення зоборони №241 від 18.12.2003 приватного нотаріуса Льовушкіна О.Є. встановлено, що на підставі укладеного з власником нерухомого майна ОСОБА_1 договору застави за від 18.12.2003, нотаріус повідомив про накладення заборони відчуження об`єкту нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).

Більше того, представник скаржника долучила копію кредитного договору №4040 від 18.12.2003, укладеного між ОСОБА_1 та Нововолинською філією ПриватБанку (а.с.45-46) та копією договору застави квартири від 18 грудня 2003 року, що укладений між тими ж сторонами в забезпечення зобов`язання за кредитним договором №4040 від 18.12.2003 (а.с.47).

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положенням ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.451 ЦПК України метою подання скарг на дії/бездіяльність службових і посадових осіб органів державної виконавчої влади, приватних виконавців під час судового контролю на стадії виконання кінцевого судового рішення у справі є ефективне і швидке поновлення порушених прав скаржника, яке відбувається, зокрема, шляхом визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності неправомірними і зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто, право на звернення зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Твердження представника скаржника Свередюк Ю.А. що накладення арешту вносилося на підставі постанови державної виконавчої служби від 19 грудня 2003 року на майно ОСОБА_1 і що воно не стосується договору застави, посвідченого 18 грудня 2003 року приватним нотаріусом Льовушкіним О.Є., спростовується ще й тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження зазначається, що реєстратором обтяження є Нововолинська державна нотаріальна контора Волинської області, яка як спеціальний державний реєстратор, вносить відомості про обтяження (іпотека, арешт, заборона відчуження) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП) або реєстру обтяжень рухомого майна, коли посвідчує договір, який його передбачає (іпотека), або отримує документи (рішення суду тощо).

З огляду на викладене, суд вважає, що відомості щодо підстав обтяження майна - постанови виконавчої служби м. Нововолинська, були внесені реєстратором Нововолинською державною нотаріальною конторою помилково, а підставою обтяження було накладення заборони нотаріусом за вих.241 від 18.12.2003.

Суд, при ухваленні рішення бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 при накладенні заборони не був стороною виконавчого провадження (боржником), арешт на належне йому нерухоме майно накладався на підставі нотаріальних дій при укладенні та посвідченні нотаріусом договору застави, а тому, на думку суду, ОСОБА_1 безпідставно звернувся із скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Відсутність рішення суду та виконавчого провадження, що здійснювалося на підставі рішення суду, в якому накладався решт майна, свідчить про відсутність правових підстав для звернення до суду ОСОБА_1 , який не є стороною виконавчого провадження.

Суд також звертає увагу сторін на те, що нотаріус знімає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством і безпосередньо процедура зняття заборони відчуження нерухомого майна регламентована пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок), а саме: нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки).

Більше того, суд роз`яснює, що якщо існує спір щодо визнання права власності на майно, однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (Постанова КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі №208/9810/21).

На підставі викладеного, керуючись ст.261, ст.353, ст.354, ст.447, ст.448, ст.449, ст.450, ст.451 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту нерухомого майна, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк