УХВАЛА

20 березня 2026року

м. Київ

справа № 344/4082/23

провадження № 61-2589ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України- адвоката Леник Лесі Петрівни на постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 14 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про відшкодування майнової й моральної шкодита

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України (далі - ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ) 1 893 983,50 грн на відшкодування майновоїшкоди та 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

24 вересня 2025 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в задоволенні позову відмовлено.

14 січня 2026 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 24 вересня 2025 року скасовано.

Ухвалено нове рішення про стягнення з ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ на користь ОСОБА_1 56 400,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 800 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У березні 2026 року представник ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ - адвокат Леник Л. П. через підсистему «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року в справі № 925/1196/18, в постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц, від 28 листопада 2019 року в справі № 820/17548/14, від 11 грудня 2019 року в справі № 320/4938/17, від 11 листопада 2020 року в справі № 760/16979/15-ц, від 21 січня 2026 року в справі № 761/16244/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявниця вказує, що суд належним чином не дослідив зібрані у справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, заявницяпросить зупинити виконання Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року до закінчення їїперегляду в касаційному порядку, оскільки ДЗ «ПЦРЛ» МОЗУ є закладом охорони здоров`я і його фінансовий стан не дозволяє належним чином виконати оскаржувану постанову суду. Примусове виконання судового рішення призведе до негативних наслідків, що полягають у затримці виплат заробітних плат, неможливості оплати комунальних послуг, ризиці зупинення розпочатих лікувальних програм, перериванні процедур допоміжних репродуктивних технологій.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Подавши заяву про зупинення виконання судових рішень, заявниця не навела достатніх підстав і не надала доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання оскаржуваного судового рішення.

Незгода заявниці з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявницею не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України- адвоката Леник Лесі Петрівни на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року.

Витребувати з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали цивільної справи № 344/4082/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про відшкодування майнової й моральної шкоди.

Відмовити в задоволенні клопотання представника Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» Міністерства охорони здоров`я України- адвоката Леник Лесі Петрівни про зупинення виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська