Провадження №: 2/336/2268/2026
УХВАЛА

іменем України

30 березня 2026 року м . Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу ЄУН 336/1874/26 (провадження №: 2/336/2268/2026) за позовною заявою Національного університету «Запорізька Політехніка» до ОСОБА_1

про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг,

встановив:

27 лютого 2026 року представник Національного університету «Запорізька Політехніка» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 29.09.2023 року між Національним університетом «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 укладено Договір № 13077202 про навчання у закладі вищої освіти здобувача ОСОБА_2 .

Невід`ємним додатком до нього є договір № 053-1/40 від 29.09.2023 року про надання освітніх послуг, що передбачає фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги.

29.09.2023 року Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 552-С здобувача було зараховано з 02.10.2023 на перший курс денної форми навчання за освітнім ступенем «бакалавр» за спеціальністю 053 «Психологія» факультету соціальних наук.

22.12.2025 року здобувача Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 889-С «Про особовий склад студентів» відраховано з університету у зв`язку з порушенням умов договору.

На момент подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість по оплаті за навчання в сумі 20734,16 грн., що підтверджується рахунком з особистої картки.

Позивач зазначає, що у відповідності до п. 3 розділу ІІ Договору, замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені цим договором.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

До початку розгляду справи по суті, 18 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про відмову від позовної заяви, в якій зазначає, що відмовляється від свого позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг. Йому відомо, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позивач в судове засідання не з`явився просив розглянути дану заяву за його відсутності та закрити провадження у даній справі. Вказав, що йому відомо, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частин першої та частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У заяві представника позивача зазначено, що йому відомо наслідки відповідної процесуальної дії, вказав, що відмовляється від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг та просить закрити провадження у даній справі.

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та поданої представником позивача заяви про відмову від позову, суд приймає відмову від позову, у зв`язку із цим провадження у цивільній справі підлягає закриттю.

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема: якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір 2662,40 грн., а тому з державного бюджету на його користь підлягають поверненню 50 відсотків вказаної суми, тобто 1331,20 грн.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 206, 255, 256, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

постановив:

Прийняти відмову представника позивача Національного університету «Запорізька Політехніка» Дєєва Максима Валерійовича від позову до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг.

Закрити провадження у цивільній справі ЄУН 336/1874/26 (провадження №: 2/336/2268/2026) за позовною заявою Національного університету «Запорізька Політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг.

Повернути Національному університету «Запорізька Політехніка» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у розмірі 1331,20 грн., який сплачено згідно з платіжною інструкцією № 398 (внутрішній номер 489118047) від 24 лютого 2026 року.

Роз`яснити позивачу Національному університету «Запорізька Політехніка», що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предметі з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 , що наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє її в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: