Справа № 466/2312/25
Провадження № 2/466/317/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого - судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей,-

у с т а н о в и в

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у якому просить визначити місце проживання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

В обгрунтування вимог покликається на те, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 06.11.2012р. Від шлюбу народжено двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.04.2024 р. шлюб між подружжям розірвано. Діти зареєстровані за адресою реєстрації матері ОСОБА_5 у кв. АДРЕСА_1 . Однак, фактично діти проживають із позивачем за адресою АДРЕСА_2 та перебувають на повному його утриманні. Позивач працює керівником зміни водіїв навантажувача у компанії Аврора ТОВ «Вигідна покупка» з 07.12.2023р., позитивно характеризується, має із дітьми повний контакт та взаєморозуміння. Діти є шкільного віку, відвідують школу, навчаються добре. Позивач приділяє їм увагу, виконує свої батьківські обов`язки. Відповідачка після розірвання шлюбу із позивачем створила нову сім`ю, де народилась дитина. Із дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вона бачиться дуже рідко, хоча позивач їй не створює у цьому жодних перешкод, не надає дітям жодної матеріальної допомоги. Відповідачка відмовляється в позасудовому порядку укласти договір проживання та участі у вихованні дітей, тому позивач просить в судовому порядку визначити місце проживання дітей з ним. Позивач просить задовольнити позов, оскільки таке рішення йому необхідно для офіційного визначення місця проживання дітей в їх інтересах.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідачка та представник відповідачки позовні вимоги заперечили та у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , там же зареєстровані їх спільні з позивачем діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Причиною розірвання шлюбу було те, що чоловік погано до неї відносився, постійно конфліктував, ображав, принижував. У грудні 2023 року чоловік пішов із сім`ї, діти періодично проживали то з ним, то з відповідачкою. Після розірвання шлюбу він спочатку забрав до себе доньку ОСОБА_9 , не дозволяв їй спілкуватись з мамою та братом, що було причиною звернень відповідачки до психолога. Коли вона почала підтримувати стосунки з іншим чоловіком і переїхала до нього на іншу квартиру - син ОСОБА_8 не захотів залишитись з нею і перейшов жити до батька. Відповідачка розуміє, що діти на даний час не хочуть жити з нею та її новим чоловіком, однак, вона має бажання частіше з ними бачитись і брати участь у їх житті. Але позивач настроює дітей проти неї, що впливає на її спілкування з дітьми. Вважає, що причиною подачі такого позову з боку позивача є наказати її, а також вирішити можливі подальші проблеми з мобілізацією.

Представник органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, на адресу суду подано заяву, у якій підтримує висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей з позивачем, просить позов задовольнити, засідання проводити без його участі .

Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків та дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.

При вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, суд, відповідно до ч.1 ст.161 СК України враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік та стан здоров`я дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд приймає до уваги те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей, піклується ними, може створити належні умови для їх виховання, особисті якості батьків.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Судом встановлено, що у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народжені діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з відомостями реєстру територіальної громади м. Львова діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем реєстраціїї матері ОСОБА_5 .

Відповідачка ОСОБА_5 після розірвання шлюбу рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.04.2024 р. у справі № 466/2506/24 фактично проживає у АДРЕСА_3 із другим чоловіком та спільною малолітньою дитиною. Квартира, де зареєстрована відповідачка та діти, зі слів ОСОБА_5 , належить її матері і нею ж здається в оренду третім особам.

Після створення нової сім`ї відповідачкою ОСОБА_5 , діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перейшли проживати до батька. Фактичним місцем проживання позивача та дітей є орендована ним квартира на АДРЕСА_2 . Згідно Договору оренди квартири у приватної особи від 01.10.2024 р., вказана квартира орендована позивачем ОСОБА_1 до 01.01.2025 року, в подальшому договір оренди пролонгований зі слів позивача.

Разом з тим, позивач зареєстрований у с.Холопичі Волинської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Однак, як зазначено в ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Висновком органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таке рекомендовано визначити з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району в процесі готування висновку про визначення місця проживання дітей було здійснено вихід за адресою проживання дітей. Встановлено, що житло розміщене на 8 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 1-ї кімнати, коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, балкону. Житло орендоване. Умови проживання задовільні. Наявні необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей наявне місце для сну (двоярусне ліжко), стіл для навчання, місце для проведення дозвілля. Стосунки у сім`ї позитивні, доброзичливі.

Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 15.07.2025 щодо батька дітей - ОСОБА_1 , наданого КУЗТ «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» складні життєві обставини відсутні.

ОСОБА_1 належним чином виконує батьківські обов`язки, працевлаштований та має самостійний дохід.

Згідно з довідкою від 04.09.2024, виданою ТзОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_1 працює у ТОВ «Вигідна покупка» з 7 грудня 2023 по теперішній час на посаді начальника зміни. За місцем праці ОСОБА_1 характеризується позитивно.

З психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданої директором СЗШ № 100 м. Львова вбачається, що ОСОБА_8 охайний, доглянутий, має належне учнівське приладдя. На всіх батьківських зборах та виховних заходах, у яких ОСОБА_8 брав участь був присутній його батько. Батько дитини активно долучається до роботи батьківського комітету і перебуває постійно на зв`язку.

З характеристики ОСОБА_7 , виданої директором СЗШ № 100 м. Львова вбачається, що ОСОБА_9 зарекомендувала себе як дисциплінована, старанна та працелюбна учениця. Батько цікавиться навчанням дитини і відповідально ставиться до її виховання.

З матеріалів справи вбачається, що матір дітей, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , однак у телефонічній розмові ОСОБА_5 повідомила, що проживає у іншому місці. Адресу місця проживання не надала.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є сусідкою із ОСОБА_1 , який проживає з двома дітьми. Відповідачка ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_11 і ОСОБА_12 бачиться рідко, хоча їй ніхто не чинить у цьому жодних перешкод. Ці рідкі зустрічі, як правило, закінчуються конфліктом, який створює саме ОСОБА_5 . Вона живе з іншим чоловіком, діти його не сприймають і не хочуть приходити до матері в гості, як і жити з нею. Вихованням дітей повністю займається батько,, возить в школу, займається господарством, купує продукти, готує їсти. Діти доглянуті, виховані.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 ствердила, що позивач є її рідним братом. Його діти ОСОБА_8 і ОСОБА_9 живуть разом з ним більше 1,5 року. Дуже добре між собою ладять, він повністю опікується дітьми, утримує їх, займається вихованням, організовує відпочинок. Відповідачка практично з дітьми не спілкується і не бачиться, хоча їй ніяких перешкод у цьому ніхто не створює. Вона не намагається знайти спільну мову з дітьми, допомогти їм матеріально. Діти від матері не відчувають любов, опіку, не бажають до неї ходити та зустрічатись, оскільки не ладять з її новим чоловіком.

Під час бесіди із неповнолітніми ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 за відсутності їх батьків, у присутності представників сторін, діти повідомили, що більше 1,5 року проживають з батьком, мають всі умови для навчання, з батьком у них добрі стосунки, він ними опікується, цікавиться навчанням та дозвіллям. З матір`ю бачуться дуже рідко, оскільки вона сама не проявляє ініціативи до зустрічей, не вітає їх з днем народження, зі святами, не цікавиться процесом навчання, ніколи не приходила до школи, не спілкувалась з вчителями, як це постійно робить батько. Не мають бажання змінювати своє місце проживання, хоча мати їх і не запрошувала ніколи жити з нею, та не заперечувала, коли вони вирішили піти жити до батька.

Як з`ясовано у судовому засіданні, відповідачці були визначені органом опіки та піклування дні та години зустрічей з дітьми, однак вона цей графік порушувала і повній мірі з власної волі його не використовувала для зустрічей з дітьми.

Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала, що діти самі вирішили проживати з батьком, вона цьому не перечила, оскільки у неї інша сім`я і діти не ладять з новим чоловіком, як і не заперечила тієї обставини, що вона жодним чином не надає коштів на утримання дітей, через що позивач звернувся до неї із позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів фізичних осіб.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права / п.5.6. постанови ВП ВС від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16/. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення /визнання/ порушених / оспорюваних прав/ і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Виходячи з підходу ЄСПЛ до тлумачення поняття «спір про право»/ п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод/ таке має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку порушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, або порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, звертаючись до суду із позовом про визначення місця проживання дітей, на думку суду, не навів переконливих доказів порушення його прав чи законних інтер`есів. Судом встановлено, що діти проживають із позивачем тривалий період часу, самостійно і добровільно, без жодного примусу вибрали місце свого проживання і не мають наміру його змінювати. Та обставина, що батько виховує, матеріально і опікується дітьми доведена у судовому засіданні, отже батько належним чином виконує покладений на нього законом батьківський обов`язок.

Відповідачка фактично самоусунулась від виконання таких обов`язків щодо дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . У судовому засіданні остання не навела причин чи підстав, які б заважали їй належним чином виконувати ці обов`язки. Відповідачка фактично сприйняла такий вибір дітей і не ставить питання про зміну їх місця проживання.

Відтак, суд вважає, що у даному випадку відсутній предмет спору: батько визначив місце проживання дітей, діти його прийняли, мати щодо такого місця проживання дітей фактично не заперечує і не намагається його в ніякий спосіб змінити чи порушити.

На даний час діти проживають з батьком у орендованій квартирі, потреби у їх перереєстрації немає. Позивач не навів аргументів, для чого йому необхідне таке рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд прийшов до переконання, що під час дослідження доказів у даній справі не встановлено не лише достатніх підстав необхідності визначення місця проживання дітей сторін, а й гострої соціальної необхідності у цьому.

Судом під час розгляду справи встановлено, що дійсно відповідачка, як мати дітей, неналежно виконує покладені на неї батьківські обов`язки, недостатньо приймає участь у їх вихованні та утриманні, не цікавиться їх інтересами, потребами, своїми діями віддаляє від себе дітей, та не може в подальшому вимагати від них достатньої зацікавленості своєї участі в їх житті.

Крім поданих позивачем доказів, недостатньої материнської уваги відповідачки щодо дітей та належного виконання обов`язків щодо них з боку батька повинні мати місце інші законні підстави для задоволення позову.

З врахуванням цього суд, оцінюючи докази в їх сукупності, за наявних на даний час обставин, не вбачає наявності спору у батьків щодо місця проживання їх дітей, необхідності у формальному підтвердженні такого місця проживання, не погоджуючись при цьому з висновком органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, яке ніхто не оспорює.

Проте суд вважає необхідним попередити відповідачку про необхідність змінити своє ставлення до виховання й утримання дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , оскільки в подальшому може постати питання про позбавлення її батьківських прав за наявності відповідних підстав та обставин.

На підставі наведеного ст. 29, 31, 32 ЦК України, ст. 141, 160, 161 СК України, керуючись ст. 2, 4, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. Б. Білінська