УХВАЛА

30 березня 2026 року

м. Київ

справа № 373/1371/23

провадження № 61-3465ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» про виділення майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Семенівське» (далі - СТОВ «Семенівське»).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано СТОВ «Семенівське» виділити ОСОБА_1 в натурі майно на суму 166 820,00 грн з оформленням акту приймання-передавання цього майна відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікату) від 28 травня 2012 року серії КИ-1 №09231, виданого Семенівською сільською радою, в якому частка ОСОБА_1 складає 166 820,00 грн.

Стягнуто з СТОВ «Семенівське» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 668,21 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2026 року апеляційну скаргу відповідача СТОВ «Семенівське» задоволено.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 05 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до СТОВ «Семенівське» про виділення майна в натурі залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Семенівське» судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 001,86 грн.

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У клопотанні, викладеному у касаційній скарзі, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Посилається на те, що введений в Україні воєнний стан, екстренні відключення світла, постійні загрози обстрілів з боку російської федерації та часті повітряні тривоги. Крім того, зазначає, що у зв`язку зі складною ситуацією в регіоні, змушений був евакуюватись у більш безпечний регіон держави, де перебував з середини осені та всю зиму.

Водночас, зазначені доводи самі по собі не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з огляду на наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Як встановлено зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, повний текст постанови складено 07 листопада 2025 року, тобто останнім днем подачі касаційної скарги, з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України, є 08 грудня 2025 року.

Заявник стверджує, що повний текст оскаржуваної постанови отримав 14 листопада 2025 року, разом з тим, доказів на підтвердження вказаної обставини не надано.

Щодо посилань заявника на часті відключення електроенергії, часті повітряні та введення на території України правового режиму воєнного стану як на обґрунтування поважності причин пропуски строку на касаційне оскарження, то Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Воєнний стан може бути поважною причиною пропуску строків, проте оцінка причин пропуску строку є індивідуальною, у межах справи, яка розглядається.

Отже, сам лише факт запровадження в країні воєнного стану не є безумовним підтвердженням причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Доказів на підтвердження вимушеного переїзду з постійного місця проживання, що унеможливило вчасне подання касаційної скарги, заявником також не надано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином заявникові необхідно подати до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для його поновлення та надати відповідні докази на їх підтвердження, зокрема на підтвердження обставин того, що заважало виконати вимоги процесуального закону при зверненні до Верховного Суду.

У відповідності до вимог частини другої і третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков