КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3280/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026року місто Київ

справа № 381/75/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Самухи В.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2025 року позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №9879 від 04 травня 2018 року у розмірі 64058,58 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 34292,71 грн.; заборгованості за відсотками - 29765,97 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 04 травня 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником укладено договір №9879 про встановлення кредитного ліміту.

Згідно пунктів 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3 вказаного договору, ліміт кредитної лінії - 0,00 грн. (з можливістю його зміни протягом строку дії договору з обмеженням до 1000000 грн.), строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з автоматичною пролонгацією за відсутності заперечень, пільговий період - 64 дні, процентна ставка за користування кредитом - 48% річних, протягом пільгового періоду - 0,01% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56% річних.

Вказував, що в подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитних зобов`язаннях внаслідок укладення договору факторингу від 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс» №28/03/24.

Зазначав, що після відступлення права вимоги за вказаним правочином, право вимоги за кредитним договором №9879 від 04 травня 2018 року перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс» і останнє, як новий кредитор, просить стягнути з позичальника заборгованість у примусовому порядку.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2025 рокупозов ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту №9879 від 04 травня 2018 року у сумі 64058,68 грн., що включає: 34292,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29765,97 грн. - заборгованість по відсоткам.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 3000 грн., як компенсацію витрат позивача на надання професійної правничої допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 2422,40 грн., як компенсацію сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2025 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивачем не надано суду повного реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за договором укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТДНІПРО» та його правонаступником ТОВ «Цикл Фінанс».

Вказувала, що у судовому засіданні не досліджувались оригінали цього реєстру, тому вважати що відступлення відбулось саме по відношенню цього договору немає процесуальної можливості.

Зазначала, що у матеріалах справи відсутні підтверджувальні факти перерахування коштів або користування ОСОБА_1 цими коштами в межах кредитного ліміту, яким саме розміром і якою датою, не було надано первинних бухгалтерських документів, а саме виписок по рахунку.

Посилалася на те, що позивач не довів належними доказами, що відповідач отримував кредитні кошти взагалі, а також не обгрунтував нарахування відсотків.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладеного договір №9879 про встановлення кредитного ліміту, який містить власноручний підпис відповідача.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 вказаного договору у порядку передбаченому цим договором та УДБО банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта № НОМЕР_1 відкритого в банку шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку.

Ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 0,00 грн. (з можливістю його зміни протягом строку дії договору з обмеженням до 1000000 грн.).

Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін в установленому УДБО порядку не заявить про припинення смтроку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому договорі. Продовження строку дії кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів (п.1.2.2 договору).

У п.1.2.3 договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою - 48% річних, процентна ставка, що нараховується на прострочену заборгованість - 56%. Розмір процентної ставки пільгового періоду - 0,01 % річних.

28 березня 2025 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №9879 від 04 травня 2018 року, укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №9879 від 04 травня 2018 року із загальною сумою заборгованості 64058,68 грн.

Вказаний витяг містить підписи та печатки АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс».

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012).

Отже, надані копії договору факторингу, витягу з реєстру боржників та платіжної інструкції №6041 від 28 березня 2024 року про оплату грошової вимоги за договором факторингу підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» кредитним договором.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду повного реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за договором укладеним з АТ «БАНК КРЕДИТДНІПРО» не спростовує факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №9879 від 04 травня 2018 року.

На підтвердження позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості станом на 27 березня 2024 року та виписку по особовому рахунку відповідача за період з 04 травня 2018 року по 27 березня 2024 року.

У розрахунку заборгованості за кредитним договором №9879 від 04 травня 2018 року станом на 27 березня 2024 року зазначено, що: сума виданого кредиту - 34294 грн., дата надання кредиту - 04 травня 2018 року, залишок простроченого кредиту - 34292,71 грн., залишок прострочених відсотків - 28776,51 грн.

З виписки про рух коштів по банківському рахунку вбачається, що відповідач, як позичальник отримав доступ до кредитних коштів, періодично користувався ними та погашав заборгованість, однак не в повному обсязі.

Вказане підтверджує факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року в справі №910/1580/18 зазначено, що банківські виписки з рахунків є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних операцій за день.

Таким чином, позивачем надано суду належні та допустимі докази видачі ОСОБА_1 кредитних коштів за договором №9879 від 04 травня 2018 року.

При цьому, стороною відповідача не надано доказів на спростування вищезазначеного.

А відтак, посилання в апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутні підтверджувальні факти перерахування коштів або користування ОСОБА_1 цими коштами в межах кредитного ліміту, а саме виписок по рахунку є необгрунтованими та спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами.

Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем в повному обсязі заборгованості по тілу кредиту та процентам, а відтак, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34292,71 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 29765,97 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, що вірно було враховано судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази належного укладення кредитного договору та погодження його умов відповідачем колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалі всправи кредитний договір №9879 від 04 травня 2018 року складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений банком та розміщений на офіційному сайті банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір. Підписанням цього кредитного договору клієнт підтвердив, що він акцептував УДБО і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема щодо порядку укладання договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); умови договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

У вказаному договорі міститься власноручний підпис відповідача та зазначено, що підписуючи цей договір ОСОБА_1 підтверджує, що свій примірник цього договору отримав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в договорі не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами є необгрунтованими, оскільки у п.1.2.3 визначені умови щодо розміру процентної ставки.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів щодо підтвердження отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з п.1.2.2 кредитного договору строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту та продовження строку дії кредитної лінії може здійснюватися необмежену кількість разів.

Позивач звернувся з позовом 04 січня 2025 року, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 27 березня 2024 року.

А відтак, вказана заборгованість є фактичною, а не достроковою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є необгрунтованими, завищеними та неспівмірними колегія суддів відхиляє, оскільки проаналізувавши надані позивачем докази, керуючись приписами статті 141 ЦПК України та врахувавши складність справи, час, затрачений на виготовлення процесуальних документів, значення справи для сторін спору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: