Справа № 453/1697/24
№ провадження 2/453/49/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.

представника позивача Сечко С.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе Львівської області, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ПрАТ «СК «Євроінс Україна», про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2024 року представник ПрАТ «СК «УСГ» Сечко С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі: 47732 грн. 96 коп. та суму сплаченого судового збору.

Позов мотивований тим, що 05 листопада 2022 року, о 17 год. 35 хв., на а/д Київ-Чоп, М-06, 669 км +450 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля марки «VOLVO FH 42Т», д.н.з НОМЕР_2 , з напівпричепом «Schmitz SCB-S3T SCS 24», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2022 року у справі № 453/1475/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 118 404 грн. власнику пошкодженого транспортного засобу марки «VOLVO FH 42Т», д.н.з НОМЕР_2 , на підставі його заяви, що підтверджується платіжною інструкцією № 40524 від 03.02.2024 року.

За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПрАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1411-22-00101 від 28 лютого 2022 року, та сумою страхового відшкодування, виплаченому за полісом № 209564166, а саме 47 732 грн. 96 коп. (118 404 грн. 70 70671 грн. 99 коп.).

13 грудня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. Так, відповідача зазначає, що Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166 від 19 червня 2022 року, укладеного між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (Страховик) та ОСОБА_4 (Страхувальник), застраховано транспортний засіб марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 . Строк його дії становив з 20 червня 2022 року по 19 червня 2023 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складала 130 000 грн. В графі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що до керування допущені особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника менше 3-х років. Власником забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , є його внук ОСОБА_4 . Останній передав йому даний автомобіль у користування разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб. Він має посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», до якої відноситься транспортний засіб марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 . Відтак за наявності у мене реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння мною таким транспортним засобом презюмується.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , мною як особою, яка експлуатує даний автомобіль на законних підставах, застрахована страховиком ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Тобто, я є особою, відповідальність якої застрахована.

З огляду на те, що страхова сума в розмірі 130 000 грн., яка зазначена в Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166 від 19 червня 2022 року, є достатньою для повного страхового відшкодування в розмірі 118 404 грн. 95 коп., то я не зобов`язаний сплатити страховику ПрАТ «СК «УСГ» різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка становить 47 732 грн. 96 коп.

Звертає увагу суду на те, що страховик ПрАТ «СК «УСГ» в порядку суброгації 05 листопада 2022 року звернувся саме до іншого страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із вимогою відшкодувати на його користь страхове відшкодування в розмірі 118 404 грн. 95 коп. Така вимога була задоволена страховиком ПрАТ «СК «Євроінс Україна» частково, сплативши на користь ПрАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування в розмірі 70 671 грн. 99 коп. Натомість ПрАТ «СК «УСГ» не зверталось до його із претензією виплатити страхове відшкодування ні в розмірі 118 404 грн. 95 коп., ні в розмірі 47 732 грн. 96 коп.

З врахуванням описаних вище обставин, змісту спірних правовідносин, законодавства, яке їх регулює, та висновків Великої Палати Верховного Суду, обов`язок відшкодування вже виплаченого страховиком ПрАТ «СК «УСГ» потерпілому Приватному акціонерному товариству «Технологія» (м. Суми) страхового відшкодування в розмірі 118 404 грн. покладений на страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в межах суми страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., визначеної в Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166 від 19 червня 2022 року. Таким чином, він є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви ПАТ «СК «УСГ».

20 грудня 2024 року від представника позивача адвоката Сечко С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що 05 листопада 2022 року, о 17 год. 35 хв., на а/д Київ-Чоп, М-06, 669 км+450м., сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки «VOLVO FH 42T», д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом «Schmitz SCB-S3T SCS 24» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2022 року по справі № 453/1475/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу «VOLVO», були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1411-22-00101 від 28 лютого 2022 року. Власник пошкодженого транспортного засобу «VOLVO» звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 07 листопада 2022 року. Дану заяву було розглянуто, а пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі: - Акту огляду (пошкодженого) транспортного засобу від 16.11.2022 року; - Рахунку №ST-VU2213406 від 23.11.2022 року; - Рахунку №SK-2204891 від 30.11.2022 року; - Видаткової накладної №SK-2201519 від 26.12.2022 року; - Акту виконаних робіт №ST-2300048 від 30.01.2023 року; - Страхового акту № ПССКA-8546 від 02 лютого 2023 року; - Розрахунку суми страхового відшкодування від 2 лютого 2023 року.

ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового в розмірі 118 404 (сто вісімнадцять тисяч чотириста чотири) грн. 95 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 40524 від 03.02.2023 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2108» була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «УСГ» в розмірі: 70 671 (сімдесят тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 99 коп., згідно платіжної інструкції від 10.05.2023 року (страхове відшкодування з урахуванням зносу складових транспортного засобу марки «VOLVO FH 42T»).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачено, що значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки. Оскільки на момент ДТП строк експлуатації вантажного КТЗ «VOLVO FH 42T», державний номерний знак НОМЕР_2 перевищував 4 роки, то ПрАТ «СК «Євроінс Україна», у відповідності до приписів ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, застосувало коефіцієнт зносу складових КТЗ «VOLVO FH 42T», державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим виплата страхового відшкодування за полісом ОСЦПВВНТЗ № 209564166 становила 70 671 (сімдесят тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 99 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

10 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ТзОВ «Міжнародна страхова компанія» у справі за позовом ПАТ «СК «Українська страхова група» до ТзДВ «Міжнародна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Особа 4, про стягнення грошових коштів у порядку регресу (справа № 922/1436/17). За результатами розгляду Верховний Суд прийняв постанову, в якій зазначив таке: Відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, на підставі ст. 1194 ЦК України, відшкодовує особа, яка завдала збитків.

За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1411-22-00101 від 28 лютого 2022 року, та сумою страхового відшкодування, виплаченому за полісом № 209564166, а саме: 118 404 (сто вісімнадцять тисяч чотириста чотири) грн. 95 коп. 70 671 (сімдесят тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 99 коп. = 47 732 грн. 96 коп.

26 лютого 2025 року від представника відповідача адвоката Гороха В.В. надішло заперечення в якому він зазначив, що в обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач покликається на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, відповідно до якого, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, саме страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. І такий страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У своїй відповіді на відзив позивач посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 липня 2018 року № 922/1436/17.

Велика Палата Верховного Суду в своїх ухвалах від 11 жовтня 2023 року у справі № 607/1662/21, від 13.03.2024 у справі № 607/1662/21 звернула увагу на те, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду, мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Верховного Суду.

Отже, висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, має перевагу над висновком, який викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 липня 2018 року № 922/1436/17.

Відтак посилання позивача на правовий висновок, який викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 липня 2018 року № 922/1436/17, не заслуговує на увагу.

З врахуванням вимог ст. 993, ст. 1194 ЦК України та правового висновку Великої Палати Верховного Суду, обов`язок відшкодування вже виплаченого страховиком ПрАТ «СК «УСГ» потерпілому ПАТ «Технологія» (м. Суми) страхового відшкодування в розмірі 118 404 грн., покладений на страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в межах суми страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., визначеної в Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166 від 19.06.2022 року.

Ухвалою від 30 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою від 30 вересня 2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сечко С.В. підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задоволити їх у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Горох В.В. та відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі посилаючись на мотиви викладені у відзиві.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, за наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05 листопада 2022 року, о 17 год. 35 хв., на а/д Київ-Чоп, М-06, 669 км +450 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля марки «VOLVO FH 42Т», д.н.з НОМЕР_2 , з напівпричепом «Schmitz SCB-S3T SCS 24», д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2022 року у справі № 453/1475/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу марки «VOLVO FH 42Т», д.н.з НОМЕР_2 , Приватного акціонерного товариства «Технологія» (м. Суми), були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1411-22-00101 від 28 лютого 2022 року.

ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 118 404 грн. власнику пошкодженого транспортного засобу марки «VOLVO FH 42Т», д.н.з НОМЕР_2 , на підставі його заяви, що підтверджується платіжною інструкцією № 40524 від 03.02.2023 року.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 70 671 грн. 99 коп. згідно платіжної інструкції від 10.05.2023 року (страхове відшкодування з врахуванням зносу складових транспортного засобу марки «VOLVO FH 42Т».

Як на правову підставу позову позивач покликається на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993 та ст. 1194 ЦК України.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209564166 від 19.06.2022 року, укладеного між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (Страховик) та ОСОБА_4 (Страхувальник), застраховано транспортний засіб марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 . Строк його дії становив з 20 червня 2022 року по 19 червня 2023 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складала 130 000 грн. В графі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що до керування допущені особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника менше 3-х років.

Власником забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 . Останній передав відповідачу даний автомобіль у користування разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб. Згідно посвідчення водія ОСОБА_1 на право керування транспортним засобом категорії «В», до якої відноситься транспортний засіб марки «ВАЗ 2108».

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «ВАЗ 2108», д.н.з НОМЕР_1 , відповідачем як особою, яка експлуатує даний автомобіль на законних підставах, застрахована страховиком ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Тобто, відповідач є особою, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто, заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Згідно із ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961 IV).

Водночас, в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, Закон, як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (ст. 3 Закону № 1961-IV).

Положення цього Закону спрямовані, як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Принцип повного відшкодування шкоди закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі настання страхового випадку, страховик (страхова компанія), у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 ст. 22 Закону № 1961 IV).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду бере до уваги те, що іншої норми, яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України, немає. Тому, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2108» була застрахована з страховим лімітом 130 000 грн., а сума матеріального збитку потерпілого в сумі 118404 грн. зазначений ліміт не перевищує, тобто шкода в повному обсязі покривається страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити із вказаних підстав, в зв`язку з чим не підлягають присудженню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючисьст.ст.258,259,263,264,265,268,273,352,354,355ЦПКУкраїни, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ПрАТ «СК «Євроінс Україна», про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УГС», (місцезнаходження: вул. Федорова Івана, 32-А, м. Київ, 03038, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа: «СК «Євроінс Україна» (місце знаходження: вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ, 03150).

Суддя Ю.Є. ЯСІНСЬКИЙ