Справа № 216/6477/25
провадження №2/216/835/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Кривого Рогу, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шемет Ігор Олегович, до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся адвокат Шемет Ігор Олегович в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Крім того, за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Пахомової Наталії Іванівни належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_3 в провадження головуючого надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 26.01.2026 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 та об`єднано в одне провадження вимоги з первісним позовом. Підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 лютого 2026 року.

Позивачі за первісним позовом (відповідачі за зустрічним) та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник надіслав клопотання у якому прохав розглянути справу без участі позивачів, представника позивача та задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві; зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) у судове засідання не з`явився, у прохальній частині зустрічного позову прохав розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог із наступних підстав.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис 275.

Позивачі (відповідачі за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є онуками померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з частки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами «А - 1», загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м., сарай «Б,В,Ж», гараж «Г», вбиральня «Д», паркан, ворота «№ 1-3», замощення «І» АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу від 03.11.1989 року, посвідченого Першою криворізькою державною конторою 03.11.1989 року за реєстровим №1-4769, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , є спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (шлюб зареєстрований 09.01.1981 року).

Оскільки вказаний житловий будинок було придбано спадкодавцем у шлюбі із ОСОБА_5 , тому розмір часток кожного з подружжя у спільному майні є рівним в силу положень ст. 28 Кодексу про шлюб та сім?ю України (Далі - КпШт України), який був чинним станом на момент придбання будинку.

Отже, після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , спадщина складалася з частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачі за первісним позовом на момент смерті спадкодавця, їхньої бабусі, були неповнолітніми особами, отже вважаються такими, що прийняли спадщину в силу положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Крім того, станом на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 у будинку був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_5 , який вважається таким, що прийняв спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З урахування зазначеної правової норми, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожен із спадкоємців ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ) успадкували по 1/6 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , однак не оформили її.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 помер, про що складено відповідний актовий запис № 1465.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частини на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами «А - 1», загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м., сарай «Б,В,Ж», гараж «Г», вбиральня «Д», паркан, ворота «№ 1-3», замощення «І» АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його рідний брат ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом), який набув право на отримання вказаної спадщини.

Постановами від 02.07.2025 року та 24.07.2025 року приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємцям за законом після смерті бабусі - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , через неможливість встановити розмір частки померлої у вищевказаному житловому будинку, у зв`язку з тим, що у спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частка кожного з подружжя за їх життя не була виділена.

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І від 24.07.2025 року ОСОБА_3 , як спадкоємцю за законом після смерті брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , через неможливість встановити розмір частки померлого у вищевказаному житловому будинку, у зв`язку з тим, що у спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частка кожного з подружжя за їх життя не була виділена.

Вказані обставини зумовили сторін звернутися до суду із первісним та зустрічним позовами про визнання права власності в порядку спадкування.

Заповіт після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , не посвідчувався, позивачі за первісним та зустрічним позовами є єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавців, дані обставини, підтверджені матеріалами спадкової справи № 77/2025, заведеної приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Пахомовою Н.І., після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що позивачі за первісним позовом є спадкоємцями за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_4 , оскільки їхня мати (донька померлої ) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, іншого способу оформити права та спадщину, яка залишилася після смерті бабусі - для позивачів за первісним позовом, та після смерті брата - для позивача за зустрічним позовом, окрім звернення до суду у позивачів немає.

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно до ч.ч. 1,3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 22 КпШтС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 КпШтС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» було роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Статтями 1217-1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п?ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

В постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16 (провадження № 61-15147св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19), від 16 вересня 2020 року у справі N? 464/1663/18 (провадження N? 61-9410св19), від 28 липня 2021 року у справі № 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 759/10030/18 (провадження № 61-6096св20) викладено правовий висновок про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачами за первісним та зустрічним позовами надали суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачами за первісним та зустрічним позовами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачі, як спадкоємці після смерті спадкодавців, правомірно набувають право власності на частки вказаного домоволодіння, в порядку спадкування за законом, а тому наявні підстави про наявність правових підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10,11, 12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Первісний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шемет Ігор Олегович, до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами «А - 1», загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м., сарай «Б,В,Ж», гараж «Г», вбиральня «Д», паркан, ворота «№ 1-3», замощення «І» АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами «А - 1», загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м., сарай «Б,В,Ж», гараж «Г», вбиральня «Д», паркан, ворота «№ 1-3», замощення «І» АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКІП НОМЕР_5 , право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами «А -1», загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м., сарай «Б,В,Ж», гараж «Г», вбиральня «Д», паркан, ворота «№ 1-3», замощення «І» АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.М. Чирський