Єдиний унікальний номер справи 183/2759/26
Провадження № 2-з/183/19/26
У Х В А Л А

26 березня 2026 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г.Є.,

з участю секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самар Дніпропетровської області заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заінтересовані особи: приватний нотаріус Ріхтер Наталія Володимирівна, Виконавчий комітет Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області про забезпечення доказів, подану до подання позовної заяви,-

У С Т А Н О В И В:

18 березня 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє Дудка В. Б. заінтересовані особи: приватний нотаріус Ріхтер Н. В., Виконавчий комітет Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області, у якій просить: витребувати копію спадкової справи у приватний нотаріуса Ріхтер Наталії Володимирівни, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати з Виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Кредитний договір б/н від 08 липня 2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник помер. На момент смерті позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 61 547,09 грн. З метою встановлення кола спадкоємців та пред`явлення до них вимог Банк звернувся з претензією(-ями) кредитора до органів нотаріату, які не надали інформацію про спадкоємців позичальника.

Заявник констатує, що він наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача(ів). Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача(ів), ЦПК України не допускається.

Представник заявника просив розглянути заяву у відсутність сторони. Представники заінтересованих осіб повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Згідно зі ст. 118 ЦПК України неявка заявника, заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши надані матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Положеннями ст. 116 ЦПК України встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Згідно з п. 4 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд ураховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вказані вище норми цивільного процесуального законодавства України та вимоги заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», можна дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, або збирання та подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятій 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Таким чином, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації та предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Наведені обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Водночас, при зверненні до суду з клопотанням про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку ч. 4 ст. 84 ЦПК України заявником на дотримання вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України не зазначено та не доведено, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або, що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

У той же час, до заяви про забезпечення доказів, поданої до подання позовної заяви, у якості додатку, додано лист приватного нотаріуса Ріхтер Н. В., у якому остання зазначила про те, що статтею 8 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. Перелік осіб, які мають право на отримання інформації щодо вчинених нотаріальних дій та підстави для надання такої інформації є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню. АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не належить до осіб, на письмову вимогу яких нотаріусом мають надаватися довідки про вчинені нотаріальні дії, документи, а також інша інформація, пов?язана із вчиненими нотаріальними діями. Крім того, стаття 5 Закону України «Про нотаріат» встановлює обов?язок нотаріуса зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв?язку із вчиненням нотаріальних дій. Тому, з урахуванням викладеного, з метою недопущення порушення конституційних прав громадян та порушення названих вимог Закону України «Про нотаріат», надати інформацію щодо спадкоємців померлого ОСОБА_1 не вбачається можливим.

Таким чином, суд зважає на те, що в розпорядженні представника заявника є інформація щодо місця перебування спадкової справи, яка зберігається у приватного нотаріуса Ріхтер Н. В., відтак підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або отримання його копії стане згодом неможливим чи утрудненим відсутні.

Що стосується вимоги заяви АТ КБ «ПриватБанк» в частині витребування з Виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, то суд вважає на те, що в матеріалах, доданих до заяви про витребування доказів відсутні будь-які докази того, що заявником самостійно вживалися заходи щодо отримання таких відомостей. Крім того, в цій частині також відсутні підстави вважати те, що отримання цих доказів згодом стане неможливим.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову, не містить обґрунтування того, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Посилання представника заявника на неможливість захисту прав позивача без отримання доказів, які нададуть змогу встановити можливих відповідачів для подання позовної заяви з вимогами про стягнення одноразовим платежем заборгованості, задоволення вимог шляхом звернення стягнення в межах спадкового майна не є підставою вважати наявними обставини, визначені ч. 1 ст. 116 ЦПК України та необхідністю вжиття судом заходів втручання у права, захищені Законами України «Про інформацію», «Про захист персональних даних» та «Про нотаріат».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заінтересовані особи: приватний нотаріус Ріхтер Наталія Володимирівна, Виконавчий комітет Малотокмачанської сільської ради Пологівського району Запорізької області про забезпечення доказів, поданої до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 26 березня 2026 року.

Суддя Г.Є. Майна