Справа № 199/3468/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Авраменко А.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2026 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви, а 26 березня 2026 року відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, нормою ст.187 ч.1 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у справі лише за умови відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ст.185 ч.4 п.2 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.188 ЦПК України).

Згідно ст.188 ч.1 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Зі змісту ч.ч.6, 7 ст.185 ЦПК України слідує, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за різними договорами, а саме: договором про споживчий кредит №4215044 від 19 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником; кредитним договором №3177071 від 10 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», як кредитодавця, та відповідачем, як позичальником; договором позики №984984 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 11 жовтня 2021 року, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником.

При цьому, згідно тверджень позивача він набув прав вимоги до відповідача за всіма вказаними договорами на підставі різних договорів: договору відступлення прав вимоги №29/11-1 від 29 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», як первісним кредитором, та ТОВ «Вердикт Капітал», як новим кредитором; договору факторингу №15/12-2021-22 від 15 грудня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан», як клієнтом, та ТОВ «Вердикт Капітал», як фактором; договору факторингу №25/01/2022/1 від 25 січня 2022 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом, та ТОВ «Вердикт Капітал», як фактором; договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал», як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що всі об`єднані позивачем в його позові до відповідача позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики не є похідними та основними вимогами одна відносно одної, оскільки задоволення будь-якої з них не впливає на результати розгляду іншої, враховуючи, що такі позовні вимоги не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами, оскільки їх пред`явлення та необхідність задоволення кожної з них обґрунтовуються та підтверджуються позивачем кожна своїми доказами (окремі/самостійні кредитні договори, що укладені відповідачем з різними кредиторами, окремі/самостійні розрахунки заборгованості тощо), суд приходить до висновку про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог. Останнє, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви позивачу згідно ст.185 ч.4 п.2 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що об`єднання позивачем у позові декількох вимог майнового характеру, які до того ж не пов`язані між собою підставами виникнення та/або поданими доказами, не є основними та похідними, не може призводити до штучного зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання такої позовної заяви.

Відповідно до ст.133 ч.2 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.7 ч.ч.1, 2 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення позовної заяви. З цієї підстави судовий збір повертається в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2662,4 гривень, однак даною ухвалою судді позовну заяву повернуто позивачу, що за змістом норм Закону України «Про судовий збір» зумовлює виникнення у останнього права на повернення сплаченого судового збору в повному обсязі, приходжу до висновку про необхідність повернення позивачу судового збору у вищевказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.133, 185, 187, 188, 258-261, 263, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Повернути позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» сплачений при подачі до суду позовної заяви, яку повернуто позивачу даною ухвалою, судовий збір в розмірі 2662,4 гривень, перерахований згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 12 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко