справа № 462/5518/25
УХВАЛА

30 березня 2026 року Залізничного районного суду міста Львова в складі:

головуючого судді Кирилюка А. І.,

за участі секретаря судового засідання Ковбаси К. П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Данчак Т. П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали письмової заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про виділення частини земельної ділянки,

встановив:

Щодо заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_1 , 23.07.2025 року, звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою у якій просить суд: виділити ОСОБА_1 частину земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0683, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , у розмірі, еквівалентному вартості земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0684, за тією ж адресою, яка зайнята частиною житлового будинку, що перебуває у власності відповідача. Залучити до участі у справі законного представника відповідача ОСОБА_2 її батька, а саме ОСОБА_4 . Стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 23.07.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І.

Також, Глинка О. І., 27.03.2026 року (вх. № 8116) подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд:

- накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право: 43231642), та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0683, площею 0,025 га;

- заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим органам чи особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право: 43231642), та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0683, площею 0,025 га.

В обґрунтування звернення до суду з даною заявою зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання рішення суду у випадку прийняття його на його користь.

Позиція сторін по справі.

У підготовчому судовому засіданні позивач клопотання підтримав, просив таке задовольнити посилався на мотиви викладені у них.

Уповнорважений представник третьої особи у судовому засіданні незаперечив стосовно задовлення клопотання.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Так, суд, ухвалив проводити розгляд заяви за відсутності інших учасників справи, оскільки згідно із положенням ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши доводи учасників справи, які з`явилися у судове засідання та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватись шляхом накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Таким чином, заявник просить застосувати захід забезпечення позову передбачений законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заява про забезпечення позову у достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, в частині накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0683, площею 0,025 га;

Разом з цим, в іншій частинів заяви слід відмовити, оскільки такі вимоги виходять за межі позовних вимог, а також відсутні докази, які б підтверджували, що у випадку, не застосуванню такого виду забезпечення позову це перешкоджатиме виконанню рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Висновки суду.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити частково.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 149, 150, 153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про виділення частини земельної ділянки задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0683, площею 0,025 га;

В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи для відома, а Залізничному відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для негайного виконання.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Стягувач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Боржник: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: