Номер провадження: 22-ц/813/1598/26
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Універсал Банк,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року,

за позовною заявою Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги тим, що 03.12.2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Монобанк». Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 60000,00 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 30.07.2023 року у відповідачки прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п. 5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.07.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідачка на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18., 5.19. кредит 29.08.2023 року став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами, а саме: санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення): від 1 до 30 днів штраф в розмірі 50,00 гривень; від 31 до 90 днів штраф у розмірі 100,00 гривень; від 91 до 120*(210) днів штраф, що розраховується за формулою: 100 грн+6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних; від 121 (210) дня до повного погашення, строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.12.2018 року у розмірі 129921,71 гривня та понесені позивачем судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 13 серпня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за наданим кредитом у сумі 129921 грн 71 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 27 листопада 2019 року, а також засвідчив що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови повідомлення, про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. З наданої виписки про рух коштів по картці відповідача вбачається, що протягом часу з 06.12.2018 року по дату видачі довідки по 02.11.2023 року відповідач активно користувалася наданими банком грошовими коштами з метою забезпечення своїх споживчих потреб, а також сплачувала відсотки та поповнювала рахунок. Жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин, відповідачем суду не надано, а судом не встановлено. Отже, судом встановлено наявність спірних правовідносин між сторонами АТ «Універсал Банк» і відповідачем, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 129921 грн 71 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеса від 13 серпня 2024 року у цивільній справі № 522/24546/23, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, оформлених згідно з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Скаржник посилається, що долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, то можна дійти висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Зазначає, що ОСОБА_1 була здійснена оплата, шляхом внесення грошових коштів у розмірі 93784 грн 64 коп., але сума боргу не змінювалась. В той же час, позивачем не надано доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім?я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а додана до матеріалів справи Довідка про умови кредитування з використанням кредитки не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з вказаною Довідкою та Прикладами використання кредитних коштів на кредитці.

Стверджує, що відповідно до виписки за договором № б/н від 06.12.2018 року вбачається, що позивач стягував з рахунку відповідача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, які не врахував в розрахунок заборгованості при подані позовної заяви, відповідачем сплачувалися грошові кошти за договором, які теж не враховані.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено АТ «Універсал Банк» його право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримала 11.04.2025 року в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги отримано АТ «Універсал Банк» отримало 11.04.2025 року та 14.02.2025 року відповідно в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідками.

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

АТ «Універсал Банк», представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 судові повістки-повідомлення отримали 20.11.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомлено. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляду за відсутність на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 27 листопада 2019 року, а також засвідчив що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови повідомлення, про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. З наданої виписки про рух коштів по картці відповідача вбачається, що протягом часу з 06.12.2018 року по дату видачі довідки по 02.11.2023 року відповідач активно користувалася наданими банком грошовими коштами з метою забезпечення своїх споживчих потреб, а також сплачувала відсотки та поповнювала рахунок. Жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин, відповідачем суду не надано, а судом не встановлено. Отже, судом встановлено наявність спірних правовідносин між сторонами АТ «Універсал Банк» і відповідачем, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 129921 грн 71 коп.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом встановлено, що 06.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до AT «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чимвласноручно підписала у паперовій формі Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 06.12.2018 року.

Зазначена анкета-заява до Договору про надання банківських послуг не містить електронного підпису відповідача.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 та картки платника податків, які надані до анкети.

Підписавши анкету-заяву ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг.

Просила відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору.

В анкеті-заяві до договору про надання банківських послугвідповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем НОМЕР_3 , яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.

Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 02.11.2023 року у сумі 129921,71 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 129921,71 грн; заборгованість за пенею - 0 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0 грн.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 06.12.2018 року, яка підписана особисто ОСОБА_1 ; розрахунок заборгованості за договором б/н від 06.12.2018 року, копію Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які набувають чинності з 27.11.2021 року, копію Тарифів Чорна картка monobank, копію Паспорта споживчого кредиту Чорна картка monobank, ксерокопію паспорта відповідача.

Матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення 06.12.2018 року ОСОБА_1 з основними умовами кредитування. Так, позивачем до позовної заяви додано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, в яких зазначено про те, що чинна редакція затверджена Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, набирає чинності з 27.11.2021 року.

Отже, долучені позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank від 24.11.2021 року, затверджені вже після підписання 06.12.2018 року ОСОБА_1 анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг та не містять підпису ОСОБА_1 (ні в паперовій формі, ні в електронній формі).

Матеріали справи не містять Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які діяли на час підписання анкети-заяви відповідачем, і підписані останнім та не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Слід зауважити, що Паспорт споживчого кредиту за програмою Чорна картка monobank не може бути прийнято до уваги, оскільки зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Крім того, в розділі 7 вказаного Паспорту зазначено, що наведена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2023 року. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. Аналогічне стосується таблиці обчислення вартості кредиту, що передує укладенню договору та не свідчить про укладення договору саме на таких істотних умовах.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Вказані висновки відповідають позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем до відповіді на відзив додано: рух коштів по картці № НОМЕР_4 за період з 06.12.2018 року по 02.11.2023 року; довідку про наявність рахунку від 13.02.2024 року; довідку про розмір встановленого кредитного ліміту від 13.02.2024 року.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та наявності заборгованості спростовуються матеріалами справи, а саме: банківською випискою по картці № НОМЕР_4 за період з 06.12.2018 року по 02.11.2023 року, яка є належними та допустимими доказом у справі, оскільки підтверджує рух коштів по банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Долученою позивачем довідкою про наявність рахунку підтверджується факт оформлення та видачі ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 зі строком дії до 05/2029, та відкриття рахунку НОМЕР_2 , який вказано безпосередньо в підписаній заяві-анкеті до Договору про надання банківських послуг від 06.12.2018 року.

Згідно довідки про зміну умов кредитування на банківську картку НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,0 грн, який в подальшому неодноразово змінювався, та з 15.04.2020 року до 60000 грн.

В позовній заяві позивачем зазначено, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 60000 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Станом на 02.11.2023 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 129921,71 грн.

З наданої позивачем виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_4 за період з 06.12.2018 року по 02.11.2023 року вбачається, що до розрахунку тіла кредиту позивачем включені нараховані відсотки та щомісячний платіж, витрата у розстрочку. Отже заборгованість за відсотками та щомісячний платіж, витрати у розстрочку щомісячно погашались банком за рахунок кредитних коштів.

Проте вимог про стягнення відсотків за користування коштами та щомісячного платежу, витрати у розстрочку, у встановленому законом порядку позивач не заявляв.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем у розрахунку заборгованості не враховані кошти, які сплачувалися відповідачем та стягувалися з рахунку, не заслуговують на увагу, оскільки, посилаючись на вказані обставини відповідачем у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України як не зазначається дата здійснення погашення, сума, так і не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

З виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_4 вбачається, що за період 23.10.2022 року по травень 2023 року по вказаній картці здійснювалося збільшення тіла кредиту лише за рахунок нарахованих відсотків та щомісячного платежу, витрати у розстрочку. Відповідачем витрат у вказаний період не здійснювалося. Станом на 23.10.2026 року заборгованість відповідача складає 32998,76 грн.

Відповідач доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору (тілом кредиту) у сумі 32998,76 суду не надав.

З огляду на те, щов укладеному між сторонами договорі від 06.12.2018 року вигляді анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, яка додана до позовної заяви, відсутні умови щодо здійснення банком погашення відсотків та щомісячного платежу, витрати у розстрочку за рахунок кредитних коштів, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом (тілом) в сумі 32998,76 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що суд рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк заборгованості за кредитом з 129921,71 грн до 32998,76 грн, та виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2684 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.12.2023 року.

Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства Універсал Банк підлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 681,71 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн, що підтверджується квитанцією від 11.02.2025 року.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то з Акціонерного товариства Універсал Банк підлягає стягненню в користь відповідача судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 3003,44 грн.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з Акціонерного товариства Універсал Банк на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2321,73 грн судового збору (3003,44 грн 681,71 грн).

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 рокузмінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Універсал Банк заборгованості за кредитом з 129921,71 грн до 32998,76 грн, та виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2024 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства Універсал Банк на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2321,73 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко