Провадження №: 2/336/93/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя судді Галущенко Ю.А., розглянувши заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Поєдинок Я.А. про забезпечення позову в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та повернення дитини матері, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває вказана цивільна справа.

10.03.2026 представником позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокатом Поєдинок Я.А. через систему «Електронний суд» подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів забезпечення позову, визначивши порядок безперешкодного спілкування та регулярного контакту матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 до розгляду справи по суті; зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 можливістю особистого спілкування з малолітнім ОСОБА_3 у будь-який день тижня без присутності батька, а також інформувати матір про місце перебування, стан здоров`я та умови проживання малолітнього сина ОСОБА_4 .

Заява обґрунтована тим, що батько дитини ОСОБА_2 всіляко перешкоджає позивачці в спілкуванні з сином. Вона повністю позбавлена можливості бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні, отримувати будь-яку інформацію щодо стану його здоров`я, умов проживання, навчання та догляду, оскільки їй невідоме точне місцезнаходження дитини, а відповідач здійснює дії, спрямовані на ізоляцію дитини від матері. Вказує, що за наведених обставин існує реальна загрозі подальшого погіршення психологічного стану малолітньої дитини, а також повного розриву емоційного зв`язку між матір`ю і сином, що суперечить найкращим інтересам дитини та порушує право матері на участь у вихованні сина. Тривале обмеження спілкування матері з малолітньою дитиною фактично призводить до відчуження дитини від матері, що може мати незворотні наслідки для їх сімейних відносин.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визначення місця проживання спільної малолітньої дитини сторін у справі з одним із батьків.

В заяві про забезпечення позову ставиться питання про безперешкодне спілкування та регулярний контакт матері з малолітнім сином до розгляду справи по суті; а також зобов`язання батька дитини забезпечити позивача можливістю особистого спілкування з малолітнім сином у будь-який день тижня без присутності батька, інформувати матір про місце перебування, стан здоров`я та умови проживання малолітнього сина.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, питання порядку спілкування позивача ОСОБА_1 з дитиною вже було предметом судового розгляду та врегульоване судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Так, ухвалою суду від 19 червня 2025 року у справі №336/7129/24 за заявою представника позивача за первісним позовом було вжито заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 до ухвалення судом рішення у справі надавати ОСОБА_1 можливість спілкуватися із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою відеозв`язку один раз на тиждень кожного тижня в присутності батька ОСОБА_2 , та повідомляти її про місце перебування, стан здоров`я та умови проживання дитини.

Постановляючи вказану ухвалу, суд врахував права матері на особисте спілкування з дитиною, сприяв забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю, діяв в інтересах дитини з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, щоб уникнути розриву психологічних та емоційних зв`язків між матір`ю та сином.

Таким чином, заявлені позивачкою вимоги фактично спрямовані на повторне врегулювання вже вирішеного спору, що є неприпустимим у межах інституту забезпечення позову та суперечить принципу правової визначеності.

У постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 643/16618/19 зазначено, що наявність чинного судового рішення виключає можливість повторного врегулювання тих самих правовідносин шляхом застосування заходів забезпечення позову, а належним способом захисту у такому випадку є процедура примусового виконання судового рішення.

Отже, у разі невиконання відповідачем відповідного судового рішення, позивач має право звернутися до органів державної виконавчої служби або приватного виконавця для примусового виконання рішення суду.

Суд також враховує, що заявлені вимоги сформульовані як «безперешкодне особисте спілкування з дитиною у будь-який день тижня без присутності батька», що є оціночним, невизначеним поняттям та не конкретизує ані часу, ані місця такого спілкування, що унеможливлює виконання відповідної ухвали в разі її постановлення та створює ризик довільного тлумачення її змісту.

Крім того, суд бере до уваги, що позивачка ОСОБА_1 постійно проживає за межами України, у зв`язку з чим необґрунтовано, яким саме чином має бути «безперешкодне спілкування» особисто, не наведено жодних доводів щодо можливості практичної реалізації заявленого способу забезпечення позову, а також не враховано реальний режим життя дитини, її інтереси, розклад навчання, відпочинок та інші істотні обставини.

У постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 522/1912/18 та від 25 листопада 2020 року у справі № 753/22860/17 наголошено, що захід забезпечення позову має бути чітко визначеним та таким, що підлягає реальному виконанню.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не відповідає критеріям визначеності та виконуваності, позивач має інший, прямо передбачений законом, спосіб захисту свого права, а також заявлені заходи забезпечення позову фактично спрямовані на вирішення спору по суті.

Також, до заяви про забезпечення позову, яка надійшла до суду 10.03.2026, представником позивача були долучені додаткові докази.

Разом із тим, як убачається із матеріалів справи, такі докази подані після закриття підготовчого провадження у справі.

Відповідно до положень статей 83, 194 ЦПК України, докази подаються сторонами у строки, встановлені судом, зокрема до або під час підготовчого провадження.

Подання доказів після закриття підготовчого провадження допускається лише у разі доведення стороною неможливості їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Однак, стороною позивача не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано доказів на підтвердження неможливості подання вказаних доказів у межах підготовчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подані разом із заявою про забезпечення позову докази подані з порушенням процесуальних строків, у зв`язку з чим не приймаються судом та не враховуються при вирішенні заяви.

Керуючись ст.ст. 150-153, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та повернення дитини матері, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Ю.А.Галущенко