Справа №949/2472/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Мохир Ярослав Вікторович через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 05.01.2024-100001198 від 05 січня 2024 року у загальному розмірі 10 695,93 грн., з яких: 7 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2 645,93 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 050,00 грн. комісія. Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05.01.2024-100001198, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. строком на 28 днів. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісію та інші платежі у строки та на умовах, визначених договором. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів від 05 січня 2024 року. У свою чергу відповідач умови договору не виконав, у зв`язку з чим кредитні кошти не повернув, проценти та комісію не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість.
У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розміщене оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про його виклик (а.с.23) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши подані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 05 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №05.01.2024-100001198 (кредитної лінії).
Згідно з пунктом 1.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти): «Дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (в подальшому Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України».
Згідно з пунктом 2.1 оферти: «Електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію"».
Згідно з пунктом 2.2 оферти: «Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта); 2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; 2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні».
Згідно з пунктом 3.1 оферти: «За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію».
Згідно з пунктом 3.2 оферти: «Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника».
Згідно з пунктами 3.3.13.3.7 оферти: «Дата надання/видачі кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Сума Кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Тип кредиту: кредитна лінія; Строк, на який надається Кредит: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Проценти за користування Кредитом (Проценти): встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Графік платежів: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору».
Відповідно до Заявки кредитного договору №05.01.2024-100001198: «Дата надання/видачі кредиту - 05.01.2024; Сума Кредиту: 7000 грн. 00 коп.; Строк, на який надається Кредит - 28 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту - 01.02.2024; Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит; Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1050 грн. 00 коп.».
З матеріалів справи вбачається, що з метою укладення кредитного договору відповідач заповнив заявку на отримання кредиту, у якій зазначив свої персональні дані, обрав конкретні умови кредитування, зокрема суму кредиту у розмірі 7 000,00 грн. та строк користування кредитом 28 днів, а також підтвердив ознайомлення з умовами договору, паспортом споживчого кредиту та правилами надання фінансових кредитів.
Підписання Позичальником Заявки, Паспорта споживчого кредиту та Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Подання відповідачем заявки та вчинення дій, спрямованих на прийняття умов оферти, відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», є акцептом пропозиції про укладення кредитного договору, а підтвердження такого акцепту здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин вважається підписаним у разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Таким чином, кредитний договір № 05.01.2024-100001198 від 05 січня 2024 року є укладеним належним чином, містить усі істотні умови договору споживчого кредиту, а волевиявлення відповідача на його укладення підтверджується поданням заявки, акцептом пропозиції та використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту та Заявки, підписаних відповідачем, сума кредиту становить 7 000,00 грн., строк користування кредитом 28 календарних днів з дати його надання, дата надання кредиту 05.01.2024, спосіб перерахування коштів банківський рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу.
На підтвердження виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем надано докази фактичного перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про виплату від 05.01.2024, згідно з якою здійснено платіж на суму 7 000,00 грн. із призначенням платежу: «Видача за договором кредиту №05.01.2024-100001198»
Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши грошові кошти відповідачу на банківську картку, реквізити якої були зазначені ним під час оформлення заявки на отримання кредиту.
Разом із тим, матеріалами справи встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти та нараховані проценти і комісію у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим допустив порушення строків виконання грошових зобов`язань, визначених умовами договору.
Як убачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості та довідки про розмір простроченої заборгованості, станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором № 05.01.2024-100001198 від 05 січня 2024 року у загальному розмірі 10 695,93 грн., яка складається з: 7 000,00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 2 645,93 грн прострочена заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; 1 050,00 грн заборгованість за комісією.
Поданий розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, альтернативного розрахунку чи доказів неправильності визначення її розміру суду не надано, а також відсутні докази погашення заборгованості або припинення зобов`язання з інших підстав, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав сумніватися у достовірності та обґрунтованості визначеного позивачем розміру боргу.
Таким чином, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначений договором строк грошові кошти, проценти та комісію не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість, що є підставою для її стягнення у судовому порядку.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно з частинами першою та третьою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що будь-який договір, укладений на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, відповідає письмовій формі правочину.
Особливості укладення договорів в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість сторін, оформлена в електронній формі.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, відповіді про її прийняття.
Відповідно до частин четвертої шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцепт може бути здійснений шляхом заповнення електронної форми, вчинення дій, що свідчать про прийняття оферти, та підтверджується використанням електронного підпису.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин вважається підписаним, зокрема, у разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такий правочин за правовими наслідками прирівнюється до правочину, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму.
Відповідно до частини першої статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.
Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання процентів, розмір і порядок сплати яких визначаються договором.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Враховуючи, що відповідач, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, порушив строки та порядок повернення кредитних коштів і сплати передбачених договором платежів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього на користь позивача всієї суми заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Оскільки при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 15, 205, 207, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 626, 628, 629, 638, 1046, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 13, 7681, 133, 141, 247, 259, 263265, 280284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 05.01.2024-100001198 від 05 січня 2024 року у загальному розмірі 10 695,93 грн. (десять тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень 93 копійки), з яких: 7 000,00 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 2 645,93 грн. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; 1 050,00 грн. заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03 грудня 2014 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.
Суддя: підпис.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області Оборонова І.В.