Справа № 361/7676/20
Провадження № 2/361/124/24
У Х В А Л А

про повернення заяви

26 березня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Гізатуліна Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

УСТАНОВИЛА:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

ОСОБА_1 на електронну адресу суду подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Перевіривши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Статтею 5 Закону України від 22 травня 2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон № 851-IV) визначено, що електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 6 Закону № 851-IV для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

При цьому ст. 8 цього Закону встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Пунктом 27 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (далі Закон № 2155-VIII) визначено, що кваліфікований електронний підпис удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису ( ч. 6 ст. 18 Закону № 2155-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 2155-VIII кваліфікована електронна довірча послуга реєстрованої електронної доставки повинна, зокрема відповідати таким вимогам: повинна забезпечуватись ідентифікація відправника (абзац другий); до електронних даних, що відправляються та отримуються, додається створений для них удосконалений електронний підпис чи удосконалена електронна печатка або кваліфікований електронний підпис чи кваліфікована електронна печатка кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг у такий спосіб, що виключає можливість зміни електронних даних, яка не може бути виявлена (абзац четвертий).

Так, направляючи на електронну адресу суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 не підписав її електронним цифровим підписом, відсутній кваліфікований сертифікат електронного підпису, який надає можливість ідентифікувати особу, що подає документи.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не підписана в установлений процесуальним законом спосіб, суддя дійшла висновку про її повернення на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Крім того, суддя вважає, за необхідне роз`яснити заявнику порядок подачі заяви щодо участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

Згідно з ч. 2 ст. 212 ЦПК України, учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

За нормами, що передбачені ч. 3 ст. 212 ЦПК України суддя розглядає заяву учасника справи, його представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду без повідомлення учасників справи. За результатами розгляду заяви постановляється ухвала. Копія такої ухвали негайно, але не пізніше наступного дня з дня її постановлення, надсилається учаснику справи чи його представнику.

Аналіз положень, закріплених в статті 212 ЦПК України, дає підстави зробити висновок про те, що постановлення ухвали про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду є правом суду та не передбачає такого обов`язку.

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції не визначені у законі. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень учасників справи, які з поважних та незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов`язковою.

Також, відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяв по суті справи та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом.

Належним доказом направлення документів учасникам провадження є бланк опису вкладення, який завірений відділенням поштового зв`язку та платіжний документ про оплату поштового відправлення.

Керуючись ст. 183, 212, 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Гізатуліна