Справа № 365/1116/25
Номер провадження: 2/365/186/26
26 березня 2026 року селище Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участю секретаря судового засідання Воєводи І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.09.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 675833087 на суму 5000,00 гривень у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора RFGT-6724. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 гривень, шляхом перерахування через банк-провайдер.
29 жовтня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/6. На виконання договору факторингу між сторонами підписано Реєстр прав вимоги № Б/Н від 29.10.2024, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
28 травня 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/0525-01. На виконання договору факторингу між сторонами підписано Реєстр прав вимоги № 1 від 28.05.2025, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 07.01.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначила справу до розгляду та встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи, частково задовольнила клопотання про витребування доказів, витребувала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію та документи за клопотанням позивача.
На виконання ухвали суду 28.01.2026 до Згурівського районного суду Київської області від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребовувана інформація та документи.
У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмета спору.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. У позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою її останнього відомого місця реєстрації та в електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», про причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не направляла.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 12.09.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 675833087, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту в розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.52-65 договір та Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору, а.с.47-50 Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а.с.51 заявка на отримання грошових коштів в кредит від 12.09.2024, а.с.66 довідка щодо дій позичальника).
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У зв`язку з цим, акцептуючи пропозицію ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідач ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором RFGT-6724, відправленого та введеного 12.09.2024 у договорі визнала та погодилася на запропоновані товариством умови користування та порядок надання товариством грошових коштів (кредиту), а також строки та порядок погашення кредиту та сплати процентів.
Підписання Договору кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024, свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Договір кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024 підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
При заповненні Заявки на отримання грошових коштів в кредит відповідач ОСОБА_1 вказала номер платіжної картки НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що на виконання умов Договору кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024 кредитодавцем було здійснено переказ грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 5000,00 гривень на її картковий рахунок, вказаний нею у заявці (а.с.67 копія платіжного доручення, а.с.69 довідка первісного кредитора, а.с.140-141 повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» по Договору кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024, станом на 29.10.2024 сума загальної заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором становить 9850,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень тіло кредиту; 2350,00 гривень відсотки за користування кредитом; 2500,00 гривень неустойка (а.с.70 розрахунок).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Судом встановлено, що 29.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/6, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (а.с.71-73 копія договору).
Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Договором факторингу № МВ-ТП/6 від 29.10.2024визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги.
29 жовтня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»підписано Реєстр прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024 у сумі 9850,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень тіло кредиту; 2350,00 гривень відсотки за користування кредитом; 2500,00 гривень неустойка (а.с.74-75).
Судом встановлено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було здійснено нарахування відсотків за Договором кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024 в межах строку дії кредитного договору (до 28.05.2025 включно) та у розмірі, визначеному умовами цього договору, право на яке перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за умовами Договору факторингу № МВ-ТП/6 від 29.10.2024.
02 червня 2025 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 та Реєстру прав вимоги № 1 від 28.05.2025 на рахунок ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.85).
16 липня 2025 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) уклали Договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Право вимоги це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с.86-91).
ТОВ «ФК «ЕЙС» у період з 04.11.2025 по 17.11.2025 здійснило оплату за відступлення права грошової вимоги згідно Договору факторингу 16/07/25-Е від 16.07.2025 на рахунок ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (а.с.68-69).
04 листопада 2025 року позивач направив відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с.100).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання згідно з умовами Договору кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до ОСОБА_1 у позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» за Договором кредитної лінії № 675833087 від 12.09.2024 виникло на підставі Договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025. Відповідач ОСОБА_1 своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не надала.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Суд враховує постанову Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 275/150/22 згідно з якою, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Відповідач ОСОБА_1 клопотання із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт до суду не подала, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.
Керуючись ст. 205, 207, 512, 513, 514, 515, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Головуючий суддя Л.М. Кучерява