Справа № 545/4342/25
Провадження № 2/545/1047/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №25.12.2024-100002707 від 26.12.2024 в розмірі 60335 грн. В обґрунтування зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 26.12.2024 укладено вказаний кредитний договір та надано позичальнику кредит у розмірі 21000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, у свою чергу відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 60335 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2025 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №25.12.2024-100002707 від 26.12.2024 у розмірі 49835 грн., а також судовий збір у розмірі 2000,66 грн.

За заявою відповідача ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.01.2026 заочне рішення скасоване, справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши 47800 грн., відмовивши у задоволенні вимог в частині нарахованих прострочених платежів у розмірі 2035 грн. та 10500 грн. штрафних санкцій. Зазначила, що Законом України №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 встановлений максимальний розмір денної процентної ставки не вище 1%, проте позивач нарахував їй відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1,331579% на день, що перевищило максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством. За період з 26.12.2024 по 14.05.2025 (140 днів) позивач виходячи з розміру кредиту 21000 грн. мав право нараховувати відсотки за користування кредитом в розмірі 210 грн. на день (1%), тому розмір заборгованості по сплаті відсотків, право на стягнення яких має позивач складає 29400 грн. (140 днів*210 грн.). Таким чином, максимальна сума заборгованості могла становити не більше 29400 грн., а з врахуванням сплачених коштів у розмірі 2600 грн., повинна складати 47800 грн. Щодо штрафних санкцій, то на період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (пені, штрафу).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що у спірному кредитному договорі зазначено всю інформацію, визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак, він не є нікчемним в силу закону. Окрім того, умови спірного кредитного договору були встановлені у відповідності до чинного законодавства, зокрема нормам закону України «Про споживче кредитування». Також, сторона відповідача не зазначила, яке саме її право, як споживача фінансової послуги, було обмежено кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, умови спірного кредитного договору, в контексті законності, повинні розглядатись в рамках закону України «Про споживче кредитування». Слід звернути увагу, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 24.12.2023. Отже, враховуючи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка передбачена договором є застосованою та законною.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, у наданому до суду відповіді на відзив просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явидася, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила врахувати поданий раніше відзив.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (кредитної лінії) №25.12.2024-100002707 (а.с.21-27).

Умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані безпосередньо в договорі №25.12.2024-100002707 та передбачають: дата надання/видачі кредиту 26.12.2024; сума кредиту 21000 грн.; строк на який надається кредит 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 14.05.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, що розраховується: 0.82% = (24233.63/21000)/140х100%; орієнтована реальна річна процентна ставка за кредитом становить 6469,15 %; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача 45233,63 грн.

Кредитний договір №25.12.2024-100002707 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е775, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_1 , що вбачається з додатку до кредитного договору (а.с.27).

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та позивачем у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року (а.с.23).

Згідно Договору №25.12.2024-100002707 реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5363-54ХХ-ХХХХ-4608 (а.с.24).

Отримання коштів відповідачем підтверджується повідомленням ТОВ «УПР» від 18.09.2025 №78-1809 про перерахування коштів на платіжну картку клієнта 26.12.2024 на суму 21000 грн., номер картки НОМЕР_2 , призначення платежу: видача за договором кредиту №25.12.2024-100002707 (а.с.14).

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.12.2024-100002707 вбачається, що загальна заборгованість за період з 26.12.2024 по 16.04.2025 складає 60335 грн., з яких основний борг 18400 грн., проценти 28285 грн., комісія за надання 3150 грн., неустойка 10500 грн. (а.с.15).

Отже, позичальник (відповідач) умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

Щодо нарахування відсотків.

Згідно п. 10.1 Договору вбачається, що цей договір діє протягом одного року (а.с.23).

Також згідно п. 4 заявки кредитного договору, дата повернення (виплати) кредиту 14.05.2025 (а.с.24).

Відповідно до п. 6 заявки кредитного договору, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (зворот а.с.24).

Суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке.

Пунктом 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 25.12.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову.

Отже, за вказаний період позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Водночас згідно з довідки-розрахунку заборгованості проценти по кредиту нараховані за період з 26.12.2024 по 16.04.2025, тобто 112 днів.

Суд розраховує розмір відсотків за період з 26.12.2024 по 16.04.2025, виходячи з розміру денної процентної ставки 1,0 %, який становить 23520 грн. (210 грн. (розмір відсотків в день) х 112 (днів в періоді).

Таким чином, загальний розмір відсотків за період з 26.12.2024 по 16.04.2025 терміну дії договору становить 23520 грн.

Щодо стягнення комісії за надання кредиту.

У пункті п. 6 заявки кредитного договору, сторони визначили, що комісія за надання кредиту становить 3150 гривень, яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту.

Підписавши договір, відповідач погодився із вказаною умовою отримання кредиту, а отже повинен сплатити комісію за його надання.

Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне.

Згідно п. 15 заявки кредитного договору зазначено, що неустойка у розмірі 210 грн. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с.25).

Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом №14366 затверджено Указ Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 04.05.2026.

Згідно довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.12.2024-100002707 від 26.12.2024, вбачається, що заявлена до стягнення неустойка за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором становить 10500 грн. (а.с.15).

Водночас стягнення штрафних санкцій суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №25.12.2024-100002707 від 26.12.2024 у розмірі 45070 грн., що складається з наступного: основний борг 18400 грн.; проценти 23520 грн.; комісія за надання 3150 грн.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 60335 грн., позов задоволений на суму 45070 грн., тобто на 74,70 %.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1809,53 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

ухвалив:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором №25.12.2024-100002707 від 26.12.2024 у розмірі 45070 грн., а також судовий збір у розмірі 1809,53 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.03.2026.

Суддя О. В. Любчик