Провадження № 22-ц/802/443/26 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою позивача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство (далі ЛСКАП) «Луцькспецкомунтранс» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з управління з побутовими відходами, що надаються підприємством.

Однак, відповідачі свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконували і станом на листопад 2024 року у них виникла заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами у розмірі 9 030 грн 95 коп.

Ураховуючи наведене, ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 9 030 грн 95 коп. та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2025 року позов ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» задоволено повністю.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2025 року заочне рішення від 10 березня 2025 року у цій справі скасоване та справу призначено до судового розгляду в спрощеному провадженні.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року провадження у цій справі в частині позовних вимог ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року в позові ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» Марценюк В. В., покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс».

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що дієздатна особа, яка зареєстрована у житловому приміщенні, але не є власником цього приміщення, користується житлово-комунальними послугами на рівні з власником і зобов`язана оплачувати отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. Крім того, спірні правовідносини не є подібними до правовідносин у справі № 372/2236/21, на що вказував суд першої інстанції у своїх висновках, що унеможливлює застосування за аналогією висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові у цій справі, а наведені в апеляційній скарзі доводи щодо скасування рішення суду, є безпідставними. Так, до 03 січня 2026 року власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був його батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому жодних індивідуальних договорів про надання послуг з поводження з побутовими відходами між ним та позивачем не укладалося та будь-яких акцептів публічних договорів ним не надавалося. Лише 03 січня 2026 року він набув право власності на зазначений житловий будинок. Відповідно обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг як власника у нього виник виключно з цієї дати. Крім того, позивач пропустив строки пред`явлення претензій кредитором, передбачені ст. 1281 ЦК України, оскільки позивачу було відомо про смерть власника будинку у травні 2025 року під час розгляду Луцьким міськрайонним судом Волинської області його заяви про перегляд раніше ухваленого у цій справі заочного рішення. Зважаючи на це, шестимісячний присічний строк для пред`явлення кредиторських вимог сплив у листопаді 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 26 березня 2026 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Луцької міської ради від 04 липня 2018 року № 408-1, від 17 липня 2019 року №422-1, від 15 червня 2022 року № 276-1, від 23 листопада 2022 року № 585-1, від 19 липня 2023 року № 389-1, від 31 серпня 2023 року № 491-1, від 15 травня 2024 року № 265-1 затверджено тарифи на послуги із вивезення твердих побутових відходів та послугу з поводження з побутовими відходами та згідно з якими, нарахування плати за послугу з вивезення побутових відходів здійснюється за кількістю зареєстрованих осіб.

ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» є єдиним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами, що визначений на конкурсних засадах на території Луцької територіальної громади відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 17 червня 2015 року № 336-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у місті Луцьку» та рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 20 листопада 2019 року № 731-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів місті Луцьку», рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 01 грудня 2021 року № 973-1 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів у Луцькій міській територіальній громаді».

З інформації з Реєстру Луцької міської територіальної громади від 13 січня 2025 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_1 (а.с.15).

Судом також встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 21 грудня 2002 року. Зазначена обставина встановлена у рішенні суду від 06 червня 2025 року у цивільній справі № 161/15698/24 (а.с.81).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 грудня 2024 року (а.с.41).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім здійснено нарахування за послуги з поводження з побутовими відходами за зазначеною вище адресою за період з квітня 2017 року по листопад 2024 року (а.с.6, 7).

Відмовляючи в позові ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред`явлено позов до відповідача ОСОБА_1 , який не є власником зазначеного нерухомого майна, а лише зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вважав, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за послугу з поводження з побутовими відходами не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до неналежного відповідача.

Апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Питання надання послуг з вивезення побутових відходів регулюються спеціальним законодавством: Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про управління відходами», а також Законом України «Про відходи».

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частинами 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з приписами частин 1, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У частинах 2, 3 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Положеннями Закону України «Про управління відходами» визначено, що плата за надану послугу з управління побутовими відходами нараховується щомісяця відповідно до умов договору про надання послуги з управління побутовими відходами і тарифів, що формуються відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку згідно з ч. 4 ст. 34 Закону України «Про управління відходами».

Плата виконавцю послуги за індивідуальним договором та договором з індивідуальним споживачем про надання послуги з управління побутовими відходами складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування, що вносяться споживачем виконавцю послуги щомісяця однією сумою в порядку та розмірах згідно з умовами відповідного договору.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 31 Закону України «Про управління відходами» утворювачі побутових відходів зобов`язані: 1) укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами; 2) забезпечувати передачу побутових відходів до системи управління побутовими відходами, а побутові відходи, на які поширюється розширена відповідальність виробника, - до системи приймання або роздільного збирання, створеної організаціями розширеної відповідальності виробників; 3) забезпечувати у встановленому порядку роздільне збирання відходів за наявності об`єкта оброблення відходів.

Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частинами 1, 2 ст. 33 Закону України «Про управління відходами» передбачено, що послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту. До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів.

Згідно з частинами 1, 4 Закону України «Про управління відходами» плата за послугу з управління побутовими відходами визначається на основі тарифу на послугу з управління побутовими відходами та норм надання послуги. Порядок формування середньозваженого тарифу на послугу з управління побутовими відходами, а також тарифів на збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Правил надання послуги з управління побутовими відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2023 року № 835 (далі - Правила), до складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів, а також діяльність, пов`язана з організацією роботи системи управління побутовими відходами, що провадиться виконавцем послуги.

Як передбачено п. 24 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги з управління побутовими відходами відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Послуги з управління побутовими відходами відносяться до комунальних, договір на виконання яких укладається у порядку статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, Законом України «Про управління відходами» та вимогами правил надання послуг з управління побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання (правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі № 641/2634/16-ц, та у постанові від 13 грудня 2018 року у справі №641/533/17).

Для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони (правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17).

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 25 листопада 2011 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією про осіб, які задекларували або зареєстрували своє місце проживання (перебування) в житлі за період з 01 січня 2011 року по 20 листопада 2025 року (а.с.96). Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» як дієздатна особа, яка проживає та зареєстрована у вказаному житлі, користувався нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, а тому несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Разом з тим, у цій справі встановлено, що споживач та власник житла ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, ця обставина, а також набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок 03 січня 2026 року, не звільняє його від обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг, якими він користувався.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , станом на листопад 2024 року виникла заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами у розмірі 9 030 грн 95 коп.

ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», як виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території м. Луцька, здійснено публічну оферту та опубліковано текст публічного договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на офіційному сайті Луцької міської ради, де визначено, що виконавець зобов`язується, згідно з графіком, надавати послуги з поводження з побутовими відходами, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Позивачем було повідомлено, що протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами вважаються укладеними, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем житлово-комунальної послуги; власники індивідуальних будинків не вчинили дії щодо відключення (відмови) від комунальної послуги.

Проте, належних та достатніх доказів того, що відповідач ОСОБА_1 не користується послугами ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» по вивезенню побутових відходів з території, де він мешкає, або уклав договір про вивезення відходів з іншим виконавцем послуг, матеріали справи не містять, а тому відповідач вважається таким, що прийняв оферту.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доказів ненадання або надання позивачем послуг неналежної якості чи не користування цими послугами відповідачем також не надано.

Тарифи на послуги із вивезення твердих побутових відходів та послугу з управління з побутовими відходами затверджуються рішенням виконавчого комітету, які відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підлягають обов`язковому оприлюдненню. Тобто, усі вказані рішення розміщенні на сайті Луцької міської ради та є у вільному доступі для ознайомлення.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з поводження з побутовими відходами у розмірі 9 030 грн 95 коп., що є підставою для скасування ухваленого у цій справі судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс». Зважаючи на наведене, апеляційна скарга позивача ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд у цій справі оскаржуване рішення суду скасовує та ухвалює нове судове рішення, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», на його користь з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн та 3 633 грн 60 коп. за подання апеляційної скарги, а всього 6 661 грн 60 коп.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2026 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» заборгованість за послугу з поводження з побутовими відходами у розмірі 9 030 (дев`ять тисяч тридцять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 6 661 (шість тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: