Справа № 645/2154/26
Провадження № 2-з/645/6/26
У Х В А Л А

іменем України

27 березня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

судді Шарка О.П.

секретаря судових засідань Мухіна В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову цивільній справі ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про скасування рішення міської ради, державної реєстрації земельної ділянки, права власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати незаконним та скасувати пункт 3 Додатку 1 до Рішення сесії Харківської міської ради 8 скликання № 1005/25 від 19.12.2025р. «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині затвердження документації із землеустрою щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:035:0005, площею 0,0478 га та передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 . Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:035:0005 площею 0,0478 га, здійснену на підставі Рішення 50 сесії Харківської міської ради 8 скликання № 1005/25 від 19.12.2025р. «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», з одночасним припиненням права власності на цю ділянку. Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки за

адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:035:0005 площею 0,0478 га від 22.07.2024р., здійснену Відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (, місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 194-А). Усунути перешкоди ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0459 га шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати частину огорожі № 5 та частину огорожі № 11 згідно Технічної документації на будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 29.10.2024р. Звільнити частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0459 га згідно висновку судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою судді від 19 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження.

ОСОБА_1 звернулася до суду заявою про забезпечення позову, в якій просить суд керуючись частиною 3 статті 153 ЦПК України, розглядати заяву про забезпечення позову з її обов`язковою участю для надання пояснень та відеодоказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим суб`єктам, що здійснюють функції державного реєстратора, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0478 га, кадастровий номер :03:035:0005, зареєстрованої на праві приватної власності за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання і реєстрації: АДРЕСА_1 ), до набрання рішенням суду у даній справі законної сили. Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також будь-яким іншим фізичним та юридичним особам, які діють за її дорученням або від її імені, до набрання рішенням суду законної сили проводити будь-які земельні, підготовчі, будівельні або інші роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:035:0005), на відстані одного метра від лінії фактичного паркану, встановленого на земельній ділянці ОСОБА_1 (м. Харків, Салтівське шосе, 172), включаючи (але не обмежуючись): демонтаж огорожі, навісу, системи водовідведення, надвірних будівель, видалення зелених насаджень, риття траншей, закладання фундаменту чи зведення будь-яких споруд.

В обґрунтування заяви зазначила, що підставою даного позову є проведення приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (передача у власність Відповідачу 2) з недотриманням Відповідачем 1 законодавства та порушенням Відповідачем 2 моїх прав як землекористувача суміжної ділянки. Відповідач 2 є власником двох часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 11.07.2018 р. та 17.10.2019 р..Згідно Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-026 від 13.02.2026 р. право власності Відповідача 2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:035:0005 зареєстровано на підставі рішення Харківської міської ради від 19.12.2025 р.Права позивача на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджують наступні документи:Договір від 17.06.1959 р. № 1-1495 про надання моєму батькові ОСОБА_4 у безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку, укладений на підставі Рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих № 55 від 14.04.1959 р. про відведення земельної ділянки під індивідуальне будівництво;Свідоцтво про моє народження (Додаток 5);Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, який свідчить про відкриття Дванадцятою ХДНК спадкової справи ОСОБА_4 № 87/2005 № 37158354 за моєю заявою про прийняття спадщини за заповітом;паспорт з відміткою про реєстрацію місця проживання;технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 14.05.2019 р. та Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-026 від 13.02.2026 р., площа належної Відповідачу 2 земельної ділянки перевищує розміри, зазначені в первинних документах, на 30 м?. Це свідчить, на думку позивача, про самовільне зайняття частини суміжної території та підтверджує наявність реального спору щодо проходження межі між ділянками. Відповідач 2 вже вчиняє активні дії на спірній частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка безпосередньо межує із моєю земельною ділянкою, чим грубо порушує існуючий фактичний стан.Зокрема, Відповідач 2, її батько ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_5 :з травня 2023 року вимагають від неї і ОСОБА_3 (третя особа у справі) демонтувати паркан, який встановлений батьками ще у 1959 році і частково реконструйований ОСОБА_3 у 1997 році;в листопаді 2023 року значно порушили цілісність залізобетонних опор навісу і паркану, що створює небезпеку падіння всієї конструкції і може спричинити завдання мені майнової і фізичної шкоди;31.05.2024 року розбили блок паркану, 27.05.2025 року знищили багаторічні зелені насадження, розташовані біля паркану на моїй території шляхом незаконного проникнення (підтверджується фотодоказами); риють траншею вздовж паркану (підтверджується фотодоказами). По вказаним вище подіям у Слідчому відділі ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області триває досудове розслідування у трьох кримінальних провадженнях: № 0001823 від 26.12.2023 р.; № 000035 від 13.06.2024 р.; № 0000833 від 04.06.2025 р. ОСОБА_2 , будучи обізнаною про відкриття провадження у справі, має реальну можливість здійснити продаж або дарування будинку (часток) та земельної ділянки. У разі появи «добросовісного набувача» виконання майбутнього рішення суду і звільнення самовільно зайнятої частини моєї ділянки стане неможливим, що змусить мене ініціювати нові тривалі судові процеси. Розташування на спірній частині земельної ділянки належного позивача нерухомого майна (інженерних споруд, навісу над автомобілем, воріт, паркану (30 м), системи водовідведення (15 м) та багаторічних зелених насаджень), на її думку, свідчить, що накладення меж у кадастровому плані ОСОБА_2 є наслідком умисної фальсифікації, а не відображенням реальної ситуації. Для ефективності рішення у справі суд може заборонити реєстраційні дії щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи і набрання рішенням законної сили.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали заяви, позовної заяви приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцем знаходження предмета спору, якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 Верховного Суду у справі № 905/2130/17 та від 13.02.2018 у справі № 911/2930/17.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність видам забезпечення позову, які просить застосувати позивач, позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивача задовольнити частково.

Обраний заявником вид забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 до набрання рішення суду законої сили по даній справі проводити земельні, підготовчі, будівельні або інші роботи на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:035:0005), на відстані одного метра від лінії фактичного паркану, встановленого на земельній ділянці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) не призведе до надмірного обмеження прав відповідача та, зважаючи на предмет майбутнього позову, є співмірним із майбутніми позовними вимогами.

Для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі, якщо таке буде прийняте на користь майбутнього позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову в зазначеній частині.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в даному випадку заява підлягає до часткового задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 268 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 до набрання рішення суду законої сили по даній справі проводити земельні, підготовчі, будівельні або інші роботи на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:035:0005), на відстані одного метра від лінії фактичного паркану, встановленого на земельній ділянці ОСОБА_1 (м. Харків, Салтівське шосе, 172).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 30 березня 2026 року.

Суддя