Справа № 588/2244/25
провадження № 2/588/135/26
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Лебедь О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» у грудні 2025 року звернулося до суду з указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 18.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 8129289, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 7500,00 грн.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 30018,75 грн, яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою боргу 7500,00 грн; заборгованість за процентами 6225,00 грн; заборгованість за комісією 1293,75 грн; заборгованість за пенею 15000,00 грн.

16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8129289 від 18.07.2025.

За розрахунком позивача, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за кредитним договором №8129289 від 18.07.2025 на суму 30018,75 грн.

У зв`язку із зазначеним вище, позивач просить суд стягнути на користь позивача із ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту № 8129289 в розмірі 30018,75 грн, сплачений судовий збір у сумі 2442,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Також, позивач подав заяву, у яких просить зменшити розмір позовних вимог до розміру 15018,75 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7500,00 грн; заборгованість за процентами 6225,00 грн; заборгованість за комісією 1293,75 грн.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу направлено копію ухвали суду від 23.12.2025 за місцем його реєстрації. Поштові відправлення повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 25.12.2025 та 26.01.2026.

Відповідач подав заяву в якій просить позов задовольнити частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту, оскільки є військовослужбовцем, надав відповідні докази.

Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою та є достатнім сповіщенням відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду

Судом установлено, що 18.07.2025 між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 8129289, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 7500,00 грн, зобов`язався повернути його та проценти за користування кредитом. Кредит надано строком на 351 день, термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 03.07.2026 року, з денною процентною ставкою, яка складає 0,95 % на день та комісією за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (1293,75 грн) (а.с. 14-21).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі одноразовим ідентифікатором 313337.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 7500,00 грн, через платіжну систему ТОВ «Європейська платіжна система» (а.с. 22зв.-23зв).

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів у загальній сумі 7500,00 грн.

Із розрахунку заборгованості по договору № 8129289 від 18.07.2025, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 30018,75 грн, з яких: 7500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6270,00 грн - заборгованість за процентами; 1293,75 заборгованість за комісією; 15000,00 заборгованість пенею/неустойкою (а.с. 11зв.-13). З урахуванням заявипро зменшення розміру позовних вимог, заборгованість складає 15018,75 грн, з яких: 7500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту (основною сумою боргу); 6270,00 грн - заборгованість за процентами; 1293,75 заборгованість за комісією.

Суд частково не погоджується із указаним розрахунком зважаючи на таке.

Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за № 3543-XII, відповідно до статті 1 якого:

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 за № 1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України, про що свідчить лист від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417, в якому зазначено, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року за № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року в України був введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Як установлено судом, на підставі наданих відповідачем доказів, зокрема копії військового квитка, копії витягу із наказу про зарахування, довідки про перебування на військовій службі ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації та з 02.06.2022 до сьогодні проходить військову службу, на цей час у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57-59).

Отже, у період дії кредитного договору, а саме з 18.07.2025 відповідач перебував на військовій службі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що кредиторами всупереч положенням частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нараховані відповідачеві проценти за користування кредитом.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами у сумі 6225,00 грн за користування кредитом з часу проходження відповідачем військової служби не підлягають задоволенню.

Водночас, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією пов`язаною з наданням кредиту в розмірі 1293,75 грн зважаючи на таке.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку та виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Отже умова договору щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту фактично є нікчемною.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021 року в справі №677/1535/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15-ц.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі договору факторингу від 16.09.2025 № 16/09/25, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та реєстру боржників від 19.11.2025 відступило право вимоги за кредитним договором № 8129289 від 18.07.2025 на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (а.с. 24зв.-28, 32-33).

Відповідно до указаного договору факторингу до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8129289 від 18.07.2025.

Таким чином ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8129289 від 18.07.2025, а тому вправі вимагати погашення останнім заборгованості згідно з кредитним договором.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки відповідачем надано належне підтвердження перебування на військовій службі протягом періоду користування кредитом, то з останнього підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 7500,00 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 49,94%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1219 грн 74 коп судового збору.

Що стосується вимоги про стягнення 4500,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 1, 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.

За інформацією про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 22.09.2025 на виконання умов договору № 22-08/25/ДІЛ про надання юридичних послуг було проведено: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви; судовий супровід в суді першої інстанції. Підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (а.с. 37).

Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Указаний спір належить до категорій малозначних справ, обсяг аналітичної й технічної роботи щодо підготовки позову незначний, позови ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» по стягненню кредитної заборгованості є типовими та масовими, відтак суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката.

З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми частини 4 статті 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, той факт, що відповідач тривалий час проходить військову службу урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2219 грн 74 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються із судового збору (1219,74 грн) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (1000 грн).

Керуючись статтями 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором № 8129289 від 18 липня 2025 у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» кошти на відшкодування судових витрат у розмірі 1219 (одна тисяча двісті дев`ятнадцять) грн 74 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», адреса місцезнаходження: вул. Садова, буд. 31/33 офіс 40/3, м. Ірпінь, 08205, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Лебедь