ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Пищиди М.М.,

суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 року позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в неї на утриманні перебуває син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею.

Батьком дитини є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 21.12.2016 року.

З батьком дитини позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Відповідач по справі ухиляється від свого обов`язку утримувати, виховувати дитини, у зв`язку з чим на підставі рішення Приморського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 02.04.2018 року у справі № 266/753/18 з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Однак, вказане рішення суду відповідач систематично не виконує, що підтверджується роз`ясненням державного виконавця, яке додано до позовної заяви.

На даний час призначеного раніше судом розміру аліментів не вистачає навіть на 15% базових витрат на утримання сина. Окрім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації дитина зазнала серйозної психологічної травми, оскільки на момент початку повномасштабного вторгнення вони проживали в м. Маріуполь, де велися серйозні активні бойові дії. Внаслідок отриманої психологічної травми дитина потребувала лікування.

Відповідач по справі має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в більшому розмірі, однак абсолютно усунувся від виконання покладених на нього чинним законодавством обов`язків як батька дитини.

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд збільшити визначений рішенням Приморського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 02.04.2018 року у справі № 266/753/18 розмір аліментів, та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітної дитини ОСОБА_3 , 13.12.2016 року у розмірі 7000,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 03 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - задоволено.

Змінено розмір присуджених до стягнення аліментів, визначений рішенням Приморського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 02.04.2018 року з 2 000 грн. 00 коп. на 7 000 грн. 00 коп., а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 в розмірі 7000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Апелянт, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів, просить рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів до 3 196,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 21.12.2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1096, батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Відповідно до рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.04.2018 року справі № 266/753/18 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 15.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

З відповідача по справі стягнення присуджених судом аліментів здійснюється Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Відповідно довідки № 3008- від 30.06.2022 року та довідки №3008-0 від 30.06.2022 року ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 зареєстровані як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3ст. 181 СК України).

Із приписів ст.181,СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Наявності інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, які перебувають на утриманні відповідача матеріали справи не містять.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, чи розмір аліментів в твердій грошовій одиниці, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Вимоги позивача про зміну розміру аліментів з відповідача на утримання дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 51 ч. 2 Конституції України, ст.141, 180, 181, 182 СК України про обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у твердій грошовій сумі частці, підстав звільнити батька від виконання цього обов`язку не має.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У зв`язку з тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на дитину є недостатнім для утримання та його виховання, забезпечення нормального розвитку та є гарантований державою мінімальним розміром аліментів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на отримання аліментів в більшому розмірі та зміну їх розміру на утримання малолітньої дитини.

Оскільки, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що він не має фінансової можливості надавати кошти на утримання своєї дитини саме в розмірі, який просить позивач.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази зміни матеріального чи сімейного стану позивача та відповідача чи інші обставини, з якими сімейне законодавство пов`язує зміну розміру аліментів, підлягають спростуванню.

Так, згідно довідки від 05.02.2024 року ОСОБА_2 , зареєстрована в Святошинському управлінні Київського міського центру зайнятості 02 лютого 2024 року, статус безробітної надано 02 лютого 2024 року, перебуває на обліку по теперішній час.

Крім того, матеріальний стан ОСОБА_2 змінився, оскільки зросли витрати на утримання неповнолітньої дитини. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та дозвілля дитини є загальновідомими.

Відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, та беручи до уваги, що дитина сторін, яка є малолітньою, проживає з позивачкою, яка здійснює за нею догляд, а відтак вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом.

При цьому, відповідач не надав доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дитини у розмірі, який визначений судом, та доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду міста Кам`янського від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Повний текст судового рішення складений 27 березня 2026 року.

Судді