Дата документу 05.03.2026
Справа № 335/863/23
Провадження № 2/334/25/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Александровій А.С., за участю представника відповідача Науменко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання недійсним договору про надання послуг

в с т а н о в и в :

адвокат Шибеко Д.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання недійсним договору про надання послуг.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, даний позов надійшов у провадження судді Козлової Н.Ю.

Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.04.2023 року.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та додатками до нього направлено відповідачу з роз`ясненням права на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався своїм правом та надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги Концерн «Міські теплові мережі» не визнає. Позовні вимоги вважає необґрунтовані та такими, що не відповідають нормам Закону.

В порядку підготовчих дій, ухвалою суду від 16.10.2023 року, суд за клопотанням представника позивача витребував у Концерну «Міські теплові мережі»» (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137) докази оприлюднення на сайті Концерну "Міські теплові мережі" тексту індивідуальних договорів на послуги з постачання теплової енергії та теплової води; докази бажання Позивача укласти договір, а саме: надання Позивачем Відповідачу підписаної заяви-приєднання, сплата Позивачем рахунка за надані послуги, факт отримання Позивачем послуги з постачання теплової енергії (з урахуванням того, що за деякими адресами у Позивача взагалі відсутні радіатори, про що складені відповідні Акти з Відповідачем); докази надання Відповідачем Позивачу послуг з постачання теплової енергії.

Після зібрання усіх доказів, ухвалою суду від 25.04.2024 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті заявлених вимог на 26.01.2026 року.

26 січня 2026 року судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою представника позивача та відповідача.

У подальшому, у судові засідання, призначені на 21.05.2024 року та 03.07.2024 року, позивач та його представник не з`являлися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника не зверталися.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року, позовна заява ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання недійсним договору про надання послуг була залишена без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник позивача звернувся до Запорізького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 03.07.2024 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.11.2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу суду першої інстанції від 03.07.2024 року скасовано та направлена для подальшого розгляду.

У судові засідання, призначені на 23.01.2025 року, 04.03.2025 року, 19.06.2025 року, 21.07.2025 року, 22.10.2025 року, 13.11.2025 року, 26.01.2026 року та 05.03.2026 року позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Шибеко Д.В. не з`являлися. Про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. До речі, в матеріалах справи існують повідомлення про отримання позивачем судової повістки про виклик ОСОБА_1 у судове засідання.

У телефонній розмові з адвокатом Шебеко Д.В., останній повідомив, що він більше не представляє інтереси ОСОБА_1 .

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , оскільки позивачка зловживає своїми процесуальними правами. У судові засідання не з`являється, не доводить обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку та позицію сторони відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

З моменту відкриття провадження по справі, 24.02.2023 року, а згодом після скасування ухвали суду першої інстанції від 03.07.2024 року, позивачка та її представник жодного разу не з`являлися у судові засідання. Лише у березні 2026 року, представник позивача усно повідомив суд, що він більше не представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , тому просив суд не турбувати його судовими повістками про виклик до суду, а також не надсилати смс повідомлення про призначені судові засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, законом передбачено право суду залишити позовну заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; позивач систематично не з`являвся у судові засідання, не повідомляв суд про причини неявки. Жодних заяв від ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило.

Отже, зважаючи на вищевикладене, у зв`язку з систематичною неявкою позивача у судові засідання, який був належно повідомлений та у зв`язку з відсутністю заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за необхідне на підставі ст.ст.200, 223, 257 ЦПК України залишити позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 200, 223, 257, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання недійсним договору про надання послуг - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Козлова Н. Ю.