Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6923/25
Провадження №: 2/332/1263/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Сапунцова В.Д.,

при секретарі судового засідання Горбань Є.Г.,

за участю:

представника позивача Васюти К.С.( в режимі відео конференції),

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договорами,

встановив:

У грудні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.02.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_2 укладено Договір № -49405.

07.07.2021 було укладено договір № 07-07/2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкасо Фінанс» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № -49405.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № -49405.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № -49405.

03.03.2021 між укладено Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 договір № 282.

01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 282.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 282.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 282.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №-49405 від 26.02.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20200,75 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 2500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17700,75 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №282 від 03.03.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24129,60 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 1500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22629,60 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44330,35 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 4000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 40330,35 грн.

У зв`язку із істотним невиконанням відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за кредитними договорами.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2422,40 грн., сплачені ним при подачі позову до суду та витрати на правничу допомогу у сумі 16000,00 грн.

Ухвалою суду від 09 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

30.01.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача Працевитий Г.О. надав відзив на позовну заяву згідно якого просить зменшити суму заборгованості ОСОБА_2 за договором позики №-49405 від 26.02.2021 р. до 3 377,50 грн. та за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 р. до 1 980,00 грн., у зв`язку з тим, що новий кредитор просить стягнути з ОСОБА_2 за кредитними договорами проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

А саме, щодо умов договору позики №-49405 від 26.02.2021, 26.02.2021 р. між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було укладено договір позики №-49405.

Відповідно до умов вказаного Договору було визначено наступні істотні умови: сума позики 2 500,00 грн. (п. 2.2.); строк кредитування 18 дiб (з 26.02.2021 р. по 16.03.2021 р.) (п. 2.3.).

П. 2.5. Договору визначено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Як вбачається з Графіку розрахунків, проценти за користування кредитом узгоджено в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом (з 26.02.2021 р. по 16.03.2021 р.). Отже, строк кредитування, який є істотною умовою та який обумовлено в Договорі 18 днів, тобто з 26.02.2021 р. по 16.03.2021 р. Виходячи з умов договору, кредитор мав право на нарахування строкових відсотків, згідно ст. 1048 ЦК України в межах строку кредитування, тобто до 18 днів та в розмірі до 877,50 грн. Щодо умов договору про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 р.: 03.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансових послуг №282. Відповідно до умов вказаного Договору було визначено наступні істотні умови: сума позики 1 500,00 грн. (п. 1.1.); строк повернення кредиту 16 днів (з 03.03.2021 р. по 18.03.2021 р.) (п.1.3.); проценти за користування кредитом: розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.1.3. Договору зазначається, що кредит надається на строк зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Як вбачається з Графіку розрахунків, проценти за користування кредитом узгоджено в розмірі 480,00 грн. за весь період строку кредитування (з 03.03.2021р. по 18.03.2021 р.). Отже, строк кредитування, який є істотною умовою та який обумовлено в Договорі 16 днів, тобто з 03.03.2021 р. по 18.03.2021 р. Виходячи з умов договору, кредитор мав право на нарахування строкових відсотків, згідно ст. 1048 ЦК України в межах строку кредитування, тобто до 16 днів та в розмірі до 480,00 грн. Доказів щодо продовження строку кредитування за взаємною згодою сторін матеріали справи не містять. Відповідач категорично не погоджується із розміром заборгованості за процентами, з огляду на те, що вони нараховані понад строк кредитування та є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Також, представником відповідача надано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до 1000,00 грн. з урахуванням незначної складності та зразковості справи.

03.02.2026 представник позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» надала до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу та відступлення права вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договорів. Також зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованостей, здійснений відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків, а тому позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

20.03.2026 представник відповідача надав до суду додаткові пояснення у справі, де зазначив наступне. Щодо незаконності нарахування відсотків поза межами строку кредитування за договором позики №-49405 від 26.02.2021 р.: договором позики №-49405 від 26.02.2021 р., укладеним між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» чітко визначено строк кредитування 18 діб, з 26.02.2021 р. по 16.03.2021 р., що прямо передбачено п. 2.3 Договору. Виходячи з умов договору, кредитор мав право на нарахування строкових відсотків, згідно ст. 1048 ЦК України в межах строку кредитування, тобто до 18 днів та в розмірі до 877,50 грн. Таким чином, сторони договору погодили конкретний та визначений строк виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Як вбачається з розрахунку заборгованості первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», нарахування відсотків відбувалось у погоджений сторонами строк протягом 18 днів (з 26.02.2021 р. по 16.03.2021 р.). Проте, після передачі Фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за вказаним договором позики, останній, всупереч положенням підписаного договору позики, в односторонньому порядку продовжив нараховування відсотків за межами обумовленого строку кредитування (з 16.03.2021 р. до 23.02.2022 р. включно). Подальше нарахування кредитором процентів після спливу строку кредитування Позивач обґрунтовує п. 9.7. Договору позики, у якому зазначається: «сторони домовились, що після закінчення Строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п.п.9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника». Так, зміст вказаного пункту прямо відсилає до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не регулює порядок нарахування договірних (строкових) процентів за користування кредитом. Зокрема, після спливу визначеного договором строку кредитування (16.03.2021р.) правовідносини між сторонами переходять у площину прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак: припиняється право кредитора нараховувати проценти, як плату за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України, натомість виникає право вимагати застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: стягнення інфляційних втрат та 3% річних. А із наведеного розрахунку прямо вбачається, що сума заборгованості у розмірі 17 700,75 грн. визначена Позивачем саме як заборгованість за процентами за користування кредитом, тобто строковими процентами, а не як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Більше того, як зазначає сам Позивач, п.п. 9.4 Договору передбачає нарахування процентів у розмірі 702% річних, що є явно непропорційним та суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім того, зі змісту пункту 9.7 слідує, що підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.4 договору є подія, а саме: відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Проте Позивачем не надано доказів направлення відповідної вимоги Відповідачу, відповідно до пункту 9.7 Договору, після якої нібито підлягають сплаті відсотки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також, у відповіді на відзив Позивач посилається на положення Договору про відступлення прав вимоги №07-07/21. Також за умовами п.5.5 договору про відступлення прав вимоги №07-07/21, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором у порядку, передбаченого чинним законодавством або основним договором. Проте, матеріали справи не містять доказів направлення відповідного повідомлення Відповідачці про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором позики від первісного позикодавця до ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», як це передбаченого вимогами закону. Отже, пред`явлені до стягнення проценти у сумі 16 823,25 грн. (17 700,75 грн. 877,50 грн.) задоволенню не підлягають, оскільки нарахування останніх відбувалося поза межами строку кредитування, без належного повідомлення боржника про зміну кредитора та за розміром процентів, який суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо незаконності нарахування відсотків поза межами строку кредитування за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 р.: За умовами договору про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 р. сторони встановили строк кредитування 16 днів (дата надання позики 03.03.2021 р.; дата повернення позики по 18.03.2021 р.) зі сплатою відсотків за вказаний період у розмірі 480,00 грн. Відповідно до п. 1.4. Договору зазначається, що тип процентної ставки фіксована. Крім того, згідно з Графіком платежів, який є Додатком №2 до кредитного договору, чітко встановлено строк кредитування - 16 днів (з 03.03.2021 р. по 18.03.2021 р.) та визначено загальну вартість кредиту в розмірі 1 980,00 грн., що включає 1 500 грн. суми кредиту та 480,00 грн. процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, сторонами договору погоджено конкретний, чіткий та визначений строк виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Водночас, всупереч умовам укладеного договору позики, після спливу 16 днів, Товариство продовжило нараховувати проценти до 02.03.2022 р. включно, що підтверджується наданими Позивачем розрахунками заборгованості. У відповіді на відзив Позивач зазначає, що в тексті кредитного договору, окрім основного строку кредитування (16 днів), передбачено і інший строк 300 днів. Окрім того, Позивач стверджує, що договором визначено не лише процентну ставку, за якою відповідно до Графіку платежів здійснюється нарахування процентів у розмірі 480,00 грн. (2% на день), яка згідно з п. 1.4 Договору є фіксованою, але й інші процентні ставки. Фактично, з наданої до матеріалів справи копії договору вбачається, що він містить суперечливі умови, а саме: одночасно передбачає два різні строки виконання зобов`язання (16 днів та 300 днів), а також декілька (чотири) різних процентних ставок, що унеможливлює однозначне визначення дійсної волі сторін при його укладенні. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

27.03.2026 представник позивача Чайковська М.І. через систему «Електронний суд» надала письмові пояснення, де зазначено, що відповідач у запереченнях не спростовує доводи позивача викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, а також не подає жодних доказів Позивачем належним чином обґрунтовано та підтверджено належними доказами підстави нарахування заборгованості. Також зазначив, що до підписання договору позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договорів, в тому числі розміщена інформація на сайті товариства, Крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договорів, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами які він сам обрав та прийняття зваженого рішення. Позичальник засвідчив факт належного ознайомлення з умовами Договорів, в тому числі підписавши Договори, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. Також зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив та у додаткових поясненнях.

Представник відповідача просив зменшити суму заборгованості за договорами, а саме в частинах стягнення процентів за користування кредитом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 26.02.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № -49405 «Проста позика», в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Згідно із п.2.1 договору товариство прийняло на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором. Кредит надається в загальному розмірі 2500,00 грн. (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору позики строк користування кредитними коштами складає 18 діб днів та починається з 26.02.2021 та закінчується 16.03.2021 (включно).

За умовами пункту 3.2 договору, кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі Заяви про надання кредиту та зазначеного у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору.

Додатком № 1 до договору позики № -49405 від 26.02.2021 є узгоджений між сторонами Графік розрахунків, відповідно до якого визначено суму кредиту у розмірі 2500,00 грн. та розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,95%. Сукупна вартість кредиту 3382,00 грн.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «W3NUAEGG».

В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 08.01.2025 № 397/01 на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» 26.02.2021 була проведена успішна транзакція з переказу позики № -49405 в сумі 2500,00 грн. на номер платіжної картки НОМЕР_2 .

Фактичний переказ грошових коштів підтверджено квитанцією платіжної системи Platon, згідно якої 26.02.2021 успішно проведено транзакцію на сайті Kredit1.com.ua, номер транзакції 31435-03750-02013, на суму 2500,00 грн. із перерахування коштів на платіжну картку НОМЕР_2 згідно договору позики № -49405.

07.07.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 07-07/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № -49405.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № -49405.

Згідно реєстру боржників від 10.03.2023 до договору № 10-01/2023 від 10.03.2023 загальна заборгованість ОСОБА_2 по договору позики № -49405 на дату відступлення права вимоги становила 20200,75 грн., з яких: 2500,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 17700,75 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти в сумі 2500,00 грн., які ним не повернуті, а тому кошти у зазначеному розмірі підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр», яке набуло права стягнення.

Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 03березня 2021 року укладений договір про надання фінансових послуг № 282.

Відповідно до п. 1.1. договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1500,00 гривень на умовах строковості, зворотності. платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нарахованих згідно умов цього Договору, його додатків та правил.

Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 1.3. договору орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Відповідно до п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми

кредиту у наступному розмірі:

а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).

д) тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 1.4.1. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, у сумі що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати.

Відповідно до п. 1.4.2. договору в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого в подальшому кредитодавцем були перераховані грошові кошти у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 02.10.2025.

Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 укладений договір факторингу № 1-12.

Відповідно до п. 2.1. договору за цим договором Клієнт (ТОВ «Служба миттєвого кредитування») зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор (ТОВ «Вердикт Капітал») зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належать Клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом та Боржниками.

Відповідно до умов цього договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників (п. 2.2. договору). З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України (п. 2.3. договору).

За приписами п. 6.1.4. договору право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги.

Повна оплата фінансування за договором здійснена ТОВ «Вердикт Капітал» від 03.12.2021 № 307600018 на суму 5 535 543,12 грн.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 01.12.2021 № 1-12 вбачається, що під № 18475 зазначено таку інформацію про боржника: іпн. боржника НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , номер договору 282; сума виданого кредиту: 1500,00 грн.; заборгованість за тілом кредиту 1500,00 грн.; заборгованість по процентам: 12045,00 грн.; загальна сума заборгованості за кредитом: 13545,00 грн.

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладений договір факторингу № 10-01/2023.

Відповідно до п. 2.1. цього договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор («ТОВ «Вердикт Капітал») відступає шляхом продажу новому кредитору (ТОВ «Коллект центр») належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, право вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом Боржники, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (надалі Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 5.2. договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Наданий позивачем Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги підписаний 10.01.2023.

З витягу з Реєстру Боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 вбачається, що під № 55641 зазначено таку інформацію про боржника: іпн. боржника НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , номер договору 282; сума заборгованості за основним зобов`язанням: 1500,00 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами: 22629,60 грн.; загальна сума заборгованості: 24129,60 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» за договором про споживчий кредит від 03.03.2021 № 282 заборгованість ОСОБА_2 становить 13545,00 гривень

Позивач зазначає, що в порушення умов вказаних кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за кредитним договором від 03.03.2021 № 282.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором позики №-49405 від 26.02.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20200,75 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 2500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17700,75 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №282 від 03.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 13545,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 1500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12045,00 грн.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору в встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладенні з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою компанією, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 договору позики № -49405 від 26.02.2021 ОСОБА_2 отримала кредит на таких умовах: розмір кредиту 2500,00 грн., строк користування кредитом 18 діб з 26.02.2021 року (дата надання позики), дата повернення позики і сплати процентів за користування кредитом 16.3.2021 (включно).

Загальна вартість кредиту для позичальника складає 3382,00 грн.

Відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок.

Відповідно до п.1 договору про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 ОСОБА_2 отримала кредит на таких умовах: розмір кредиту складає 1500,00 грн., строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що основна сума боргу за договором позики № -49405 від 26.02.2021 становить 2500,00 грн., за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 становить 1500,00 грн., а тому вказані суми боргу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сторони погодили за договором позики №-49405 від 26.02.2021 строк кредитування 18 календарних днів, а відтак, у межах строку кредитування за договором позики №-49405 від 26.02.2021 до 16.03.2021 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами

Також за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 сторонами узгоджено строк кредитування 16 календарних днів з 03.03.2021 по 18.03.2021 (включно) ОСОБА_2 мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) виклала правову позицію щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання або зазначили інший строк.

Відтак, у межах строку кредитування за договором позики №-49405 від 26.02.2021 до 16.03.2021 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві суму позики і сплачувати проценти від суми позики.

Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість кредиту.

У межах строку кредитування за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 до 18.03.2021 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві суму кредиту і сплачувати проценти від суми кредиту.

Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Строк кредитування встановлено 18 діб за договором позики №-49405 від 26.02.2021.

Строк кредитування за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 встановлено 16 днів.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою.

Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № -49405 від 26.02.2021 за період з 26.02.2021 (дата укладення кредитного договору) по 16.03.2021 (дата повернення позики 18 календарних днів).

За умовами укладеного договору позики сторони визначили строк кредитування, тривалістю 18 днів. Відтак, зі спливом вказаного строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором припинилося.

Доказів того, що в подальшому сторонами було пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять.

Вимогу про стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Дані положення не ґрунтуються на законі та є такими, що ставлять у невигідне становище споживача.

Суд не погоджується з нарахованими позивачем відсотками за договором позики №-49405 від 26.02.2021 в сумі 20200,75 грн.

З урахуванням викладеного, сума відсотків, яку ОСОБА_2 зобов`язана сплатити за користування позикою в сумі 2500,00 грн. (договір позики № -49405 від 26.02.2021) у межах строку кредитування який становить 18 календарних днів, з урахуванням неналежного виконання умов договору, складає 877,50 грн. (2500,00 грн. х 1,95 % х 18 днів /100%).

За договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за період з 03.03.2021 (дата укладення кредитного договору) по 18.03.2021 (дата повернення позики 16 календарних днів).

За умовами укладеного договору сторони визначили строк кредитування, тривалістю 16 днів. Відтак, зі спливом вказаного строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором припинилося.

Доказів того, що в подальшому сторонами було пролонговано вказаний договір матеріали справи не містять.

Вимогу про стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Дані положення не ґрунтуються на законі та є такими, що ставлять у невигідне становище споживача.

Суд не погоджується з нарахованими позивачем відсотками за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 в сумі 22629,60 грн.

З урахуванням викладеного, сума відсотків, яку ОСОБА_2 зобов`язана сплатити за користування кредитними коштами в сумі 1500,00 грн. (про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021) у межах строку кредитування який становить 16 календарних днів, з урахуванням неналежного виконання умов договору, складає 480,00 грн. (1500,00 грн. х 2 % х 16 днів /100%).

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач умови за вказаними кредитними договорами належним чином не виконував, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № -49405 у розмірі 3377,50 грн., з яких: 2500,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 877,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 у розмірі 1980,00 грн., з яких: 1500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 480,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 5357,50 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 4000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1357,50 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 16000,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа виду послуг та ціни роботи, заявки на надання юридичної допомоги № 1892 від 03.11.2025, витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025.

З акту № 16 про надання юридичної допомоги вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надало позивачу такі послуги: надання усної консультації протягом 2 годин вартістю 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду протягом 4 години вартістю 12000,00 грн., загальна вартість послуг становить 16000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн. не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Водночас суд ураховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, представник позивача надав клопотання щодо зменшення розміру правничої допомоги, та відповідачем також понесені витрати на правничу допомогу.

Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 292,87 грн. (ціна позову 44330,35 грн., задоволено позовні вимоги на 5357,50 грн., що становить 12,09 % від заявленого розміру вимог, судовий збір при пред`явленні позову становив 2422,40 грн., а 12,09 % від цієї суми = 292,87 грн.).

Керуючись ст. ст. 526, 610, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 211, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) суму заборгованості:

-за договором позики № -49405 у розмірі 3377,50 грн., з яких: 2500,00 грн.

сума заборгованості за тілом кредиту, 877,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;

- за договором про надання фінансових послуг №282 від 03.03.2021 у

розмірі 1980,00 грн., з яких: 1500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 480,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) судовий збір у розмірі 292 (двісті дев`яносто дві) гривні 87 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Повне судове рішення складено 30.03.2026.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, );

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя В.Д. Сапунцов