Справа № 428/4483/13-ц
№ 2-в/183/4/26
У Х В А Л А

27 березня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 428/4483/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», Сівеськодонецький ВДВС у Сіверськодонецькому районі Луганської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 428/4483/13, передана головуючому судді 13 лютого 2026 року. У заяві заявник просить відновити втрачене судове провадження в частині рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2021 року (справа № 428/4483/13-ц).

Постановленою суддею ухвалою від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду. Запропоновано учасникам судового процесу подати усі наявні у них документи і матеріали, що стосуються втраченого судового провадження.

Представник заявника до суду не з`явився. У поданій заяві просив розглянути питання у його відсутність.

Сторони, заінтересовані особи до суду не з`явилися, представників не направили. Про день, місце та час розгляду справи сторони, заінтересовані особи повідомлені своєчасно, належним чином. Від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшла заява про відсутність матеріалів та про розгляд справи у відсутність представника. Від інших заінтересованих осіб заяв, клопотань, пояснень про причини неявки не находило. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про відновлення втрачених матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши зібрані матеріали, висновує таке.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (ч. 1 ст. 489 ЦПК України).

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Визначено, що справи цього суду підсудні Новомосковському (на момент розгляду заяви - Самарівському) міськрайонному суду Дніпропетровської області.

За змістом ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду. Так, на підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У зв`язку з цим слід враховувати, що обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, залежить від мети такого відновлення. Метою відновлення втраченого судового провадження найчастіше є одержання завіреної копії судового рішення, апеляційне оскарження судового рішення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання тощо.

Також, під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Згідно з даними системи документообігу суду, цивільна справа № 428/4483/13-ц до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передавалася.

Загальновідомим є той факт, що місто Сіверськодонецьк Луганської області на теперішній час знаходяться на території, на якій ведуться бойові дії, що дає підстави вважати, що судове провадження у справі № 428/4483/13-ц втрачене.

Водночас, у Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться електронні копії судових рішень суду першої інстанцій, постановлені та ухвалені під час розгляду вищезазначеної справи, серед яких наявні судові рішення, які просить відновити заявник, а саме:

- повний текст рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2013 року у справі № 428/4483/13-ц про відкриття провадження у справі (реєстраційний номер 34618155);

- ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2021 року у справі № 428/4483/13-ц про заміну стягувача його правонаступником (реєстраційний номер 100960367).

Так, суд ураховує, що, незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 2-2062/11 (провадження № 61-23154св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 2-879/10 (провадження № 61-6618св18).

А тому, суд вважає за необхідне, з урахуванням взаємозв`язку відновлених документів, їх змісту, відновити провадження в частині документів, віднайдених судом, встановити зміст судового рішення першої інстанції, яким закінчено провадження у справі та ухвалу суду, якою замінено сторону, навівши у резолютивній частині цієї ухвали повні тексти, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Водночас суд ураховує, що згідно зі ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У справах про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу учасниками справи є учасники (сторони) третейського розгляду, особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, а також сторони арбітражного розгляду.

З частини відновлених судом матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «Дебт Форс» є учасником справи. Відтак суд висновує, що ТОВ «Дебт Форс» не є особою, якій чинним цивільним процесуальним законодавством надано право ініціювати питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 428/4483/13-ц і в задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» належить відмовити.

Водночас, як указано у ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене також і за ініціативою суду.

Враховуючи, що судом установлено втрату судового провадження, наявність процедури виконання судового рішення, з урахуванням надання доказів заявником про правонаступництво кредитора у зобов`язанні, суд вважає, що для захисту прав сторін виконавчого провадження, забезпечення принципу обов`язковості судового рішення, є необхідним його відновлення, а тому при вирішення питання суд застосовує власні дискреційні повноваження та вважає за необхідне відновити частково втрачене судове провадження та приходить висновку про достатність матеріалів для часткового відновлення втраченого судового провадження в частині наявних документів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81, 258-260, 493, 494 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про відновлення втраченого судового провадження Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/4483/13-ц відмовити.

З ініціативи суду відновити частково втрачене судове провадження у цивільній справі № 428/4483/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в частині рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2013 року та ухвали від 09 листопада 2021 року.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2013 року у справі № 428/4483/13-ц в такій редакції:

«Справа № 428/4483/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Биковій І.Д.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 10.06.2008 р. Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК») та відповідач уклали кредитний договір №Ск-1160-010575/6-2008, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 з оформленням платіжної картки VISA Electron-Int № НОМЕР_2 та надав споживчий кредит в сумі 5 454,50 грн. строком до 10.06.2010 р., включно. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за Кредитним договором не виконав, у визначені договором строки кредитну заборгованість не погасив. Станом на 16.05.2013 р. заборгованість відповідача складає 14 631,68 грн., яка складається з простроченого кредиту в сумі 1 884,16 грн., пені за прострочення кредиту в сумі 11 003,50 грн., 3% річних за прострочення кредиту в розмірі 188,73 грн., інфляційних витрат за прострочення кредиту в розмірі 231,87 грн., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 1,15 грн., пені за прострочення відсотків в розмірі 6,71 грн., 3% річних за прострочення відсотків в сумі 0,09 грн., інфляційних витрат за прострочення відсотків в сумі 0,15 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 178,16 грн., пені за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 1 040,46 грн., 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 33,51 грн. та інфляційних витрат за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 63,19 грн. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 14 631,68 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн.

Представник позивача ПАТ «РОДОВІД БАНК» Дзюрман О.А. в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково в сумі 1 884,16 грн. Суду пояснив, що дійсно уклав договір з позивачем та отримав гроші в кредит. Проте своєчасно не зміг сплачувати гроші за кредитним договором через те, що філію банку в м. Сєвєродонецьку було закрито. Не заперечував сплатити борг в сумі 1 884, 16 грн. та просив суд відмовити позивачу в задоволенні решти позовних вимог.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 10.06.2008 р. Відкрите акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (надалі Банк) та громадянин України ОСОБА_1 (надалі Держатель) уклали кредитний договір №Ск-1160-010575/6-2008 про відкриття кредитної лінії за картковим рахунком.

Відповідно до п.п. 1.1-1.4, 4.1 Кредитного договору Банк відкриває Держателю карткові рахунки у гривнях та доларах США з наданням платіжної картки VISA Electron-Int строком дії до 30.04.2010 р. та надає Держателю споживчий кредит в сумі 5 454,50 грн. строком до 10.06.2010 р., включно, зі сплатою 0,1 % річних та 36,5% річних після закінчення пільгового терміну кредитування. Держатель зобов`язався повністю погасити кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами та плату за обслуговування кредиту в розмірі 2,7% від суми наданого кредиту у строки та на умовах, визначених договором.

Згідно п. 6.1. Кредитного договору Держатель несе відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов договору. У випадку непогашення заборгованості за кредитним договором у строки визначені договором, Держатель гарантує її погашення всіма належними йому коштами, майном, тощо, а також сплачує Банку пеню, передбачену договором.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №Ск-1160-010575/6-2008 від 10.06.2008 р. ОСОБА_1 станом на 16.05.2013 р. має заборгованість в загальному розмірі 14 631,68 грн., у тому числі: прострочений кредит в сумі 1 884,16 грн., пеня за прострочення кредиту в сумі 11003,50 грн., 3% річних за прострочення кредиту в розмірі 188,73 грн., інфляційні витрати за прострочення кредиту в розмірі 231,87 грн., прострочені відсотки за користування кредитом в розмірі 1,15 грн., пеня за прострочення відсотків в розмірі 6,71 грн., 3% річних за прострочення відсотків в сумі 0,09 грн., інфляційні витрати за прострочення відсотків в сумі 0,15 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 178,16 грн., пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 1 040,46 грн., 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 33,51 грн. та інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 63,19 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 дійсно не виконала зобов`язання за Кредитним договором №Ск-1160-010575/6-2008 від 10.06.2008 р., внаслідок чого утворилась заборгованість.

З огляду на зазначене, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості в розмірі 2 581,01 грн., з яких: заборгованість за простроченим кредитом в сумі 1 884,16 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 1,15 грн.; заборгованості за платою за обслуговування кредиту в сумі 178,16 грн.; 3% річних за прострочення кредиту в сумі 188,73 грн.; 3% річних за прострочення відсотків в сумі 0,09 грн.; 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 33,51 грн.; інфляційні витрати за прострочення кредиту в сумі 231,87 грн.; інфляційні витрати за прострочення відсотків в сумі 0,15 грн.; інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування кредиту в розмірі 63,19 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені за прострочення кредиту в сумі 11 003,50 грн., пені за прострочення відсотків в сумі 6,71 грн., пені за прострочення плати за обслуговування кредиту в сумі 1 040,46 грн., а всього в розмірі 12 050,67 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 4.1., 6.1. Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання зобов`язань, передбачених п.п. 4.1.8, 4.1.9 цього Договору, Держатель гарантує її погашення всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо, а також сплачує банку пеню у розмірі 1,6 % процента від суми простроченого платежу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачу ОСОБА_1 станом на 16.05.2013 р. позивачем нарахована пеня в загальному розмірі 12 050,67 грн.

Згідно ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд може за власною ініціативою зменшити розмір неустойки, через її неспівмірність із розміром основного боргу.

Приймаючи рішення по справі, враховуючи загальний розмір заявленої до стягнення неустойки в сумі12 050,67 грн., яка значно перевищує розмір суми боргу за тілом кредиту в сумі 1 884,01 грн., приймаючи до уваги відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки пропорційно до розміру основної суми боргу та стягнути з відповідача ОСОБА_1 пеню за порушення виконання зобов`язань за договором в сумі 1 885 грн.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» підлягають задоволенню частково в сумі 4 466,01 грн. (2 581,01 грн. + 1 885 грн. = 4 466,01 грн.)

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача ПАТ «РОДОВІД БАНК» пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по оплаті судового збору в сумі 71,11 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-214, 222, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер ДРФО НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (91031, м. Луганськ, вул. Оборонная, 10/59, , п/р НОМЕР_4 в АТ «РОДОВІД БАНК», МФО 321712) заборгованість в розмірі 4 466 (чотири тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 01 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 71 (сімдесят одна) грн. 11 коп.

Відмовити ПАТ «РОДОВІД БАНК» у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складене 05.11.2013 р.

Суддя Ж. І. Кордюкова».

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2021 року у справі № 428/4483/13-ц в такій редакції:

«Справа №428/4483/13-ц

Провадження №6/428/251/2021

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Голуб Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником, стягувач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»», боржник ОСОБА_1 , -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось до суду з заявою про заміну стягувача його правонаступником, стягувач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк»), боржник ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 04.11.2013 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області ухвалив рішення по справі №428/4483/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №Ск-1160-010575/6-2008 від 10.06.2008 року.

04.07.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги №23, на підставі якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №Ск-1160-010575/6-2008.

Заявник просить замінити вибулого стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі №428/4483/13-ц за позовом ПАТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Ск-1160-010575/6-2008 від 10.06.2008 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

04.11.2013 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області ухвалив рішення по справі №428/4483/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №Ск-1160-010575/6-2008 від 10.06.2008 року в розмірі 4 466,01 грн. та витрат по оплаті судового збору в сумі 71,11 грн.

22.11.2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області на адресу ПАТ «Родовід Банк» був направлений виконавчий лист.

04.07.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги №23, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги банку до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.06.2008 року №Ск-1160-010575/6-2008, включаючи право вимоги належного виконання зобов`язання за основним договором, сплати боржником грошових, коштів, процентів, зазначених у додатку №1 до цього Договору, та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених основним договором.

Відповідно до приписів ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч.1-2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту видачі виконавчого документа.

Виконавчий лист у цій справі був виданий, а отже із урахуванням змісту статей 1, 3, 4 Закону України «Про виконавче провадження» завершальна стадія судового провадження, якою є виконавче провадження, в цій справі розпочалася.

Зі змісту статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» також вбачається, що особа набуває статусу стягувача після подання заяви про видачу виконавчого листа та його наступної видачі, тобто ще до моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини у сукупності з наданими по справі доказами, судом встановлено, що дійсно ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.06.2008 року №Ск-1160-010575/6-2008, а тому є можливим заміна стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі №428/4483/13-ц.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача правонаступником підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.353. 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, ) у справі №428/4483/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №Ск-1160-010575/6-2008.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова».

У зв`язку з недостатністю матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження, визнати неможливим відновлення втраченого судового провадження повністю.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення з заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду у повному обсязі складена і підписана 27 березня 2026 року.

Суддя Д. О. Парфьонов