Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2026 Справа №607/24482/25 Провадження №2/607/2065/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., з участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Ващука Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 14524,30 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.12.2024 о 19:50 в м. Тернополі по вул. Грушевського, 1 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі заднім ходом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2024 у справі № 607/27392/24 вина відповідача ОСОБА_1 та вина ОСОБА_2 була повністю доведена судом, останніх було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Обставини вищезазначеної ДТП підтверджуються постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2024 у справі № 607/27392/24. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування. Потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася з відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Зважаючи на те, що у скоєнні ДТП наявна вина обох водіїв, відповідно до вимог ст.1188 ЦК України, регламентна виплата була здійснена МТСБУ у розмірі 50% від визначеного розміру заподіяної шкоди, тобто пропорційно ступеню вини кожного учасника дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, позивач прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілій стороні в загальному розмірі 11 424, 30 грн. Також, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 3100 гривень.

У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14524,30 грн та 3028 грн. судових витрат.

02.02.2026 Судом зареєстрований відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача адвокатом Ващуком Я.С., в якому останній зазначає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки Звіт про оцінку автомобіля був складений із порушенням встановлених норм матеріального та процесуального права, а також не уповноваженою на те особою, що має право визначати вартість транспортних засобів та розмір збитку.

Окрім того, наданий позивачем Звіт про оцінку автомобіля Audi реєстраційний номер НОМЕР_2 від 08.12.2024 без договору на його проведення вважається таким, що проведений без жодних правових підстав, адже наданий Звіт не відповідає ч.1 ст.10 Закону України «Про оцінку майна», пункту 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Також, у складеному Звіті оцінювачем ОСОБА_3 не зазначено, що остання обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Тому, з огляду на вище викладене, вважає, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 14524,30 грн є надуманими, необґрунтованими, безпідставними, що не відповідають а ні засобам доказування а ні нормам чинного законодавства України.

05.02.2026 Судом зареєстрована відповідь на відзив подана представником позивача через систему «Електронний суд», в якій представник не погоджується із доводами представника відповідача, щодо того, що оцінювач ОСОБА_3 не мала права проводити оцінку транспортного засобу й, відповідно, складати Звіт про оцінку автомобіля AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок відсутності у неї відповідної кваліфікації, оскільки представником Відповідача помилково ототожнено висновок експерта та звіт оцінювача, що за своєю правовою природою є різними.

Висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 145/5/2092 від 24.11.2003. У даному випадку, 08.05.2025 оцінювачем ОСОБА_3 за результатами проведення оцінки КТЗ було складено Звіт про оцінку автомобіля AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_2 (надалі також «Звіт»). Метою оцінки (Звіту) було визначення вартості матеріального збитку, завданого власникові автомобіля AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП.

Щодо кваліфікації оцінювача ОСОБА_3 представник позивача зазначив, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (у редакції від 05.10.2004, чинній на дату початку професійної оціночної діяльності ОСОБА_3 ), професійна підготовка оцінювача за напрямом оцінки майна «оцінка об`єктів у матеріальній формі» відповідно до програми базової підготовки, підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом. Кваліфікаційне свідоцтво є безстроковим у разі виконання всіх вимог, встановлених цим Законом. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ОСОБА_3 наявне у додатках до Звіту.

Таким чином, Звіт є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом. Звіт відповідає вимогам спеціальних нормативно-правових актів з оцінки майна, містить усі необхідні складові й складений та підписаний кваліфікованим оцінювачем.

Отже, у розумінні приписів ч. 3 ст. 178 ЦПК України, стороною Відповідача не спростовано належним чином обґрунтовані доводи Позивача про обов`язок відшкодування шкоди Відповідачем.

Ухвалою судді від 01.12.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, з підстав наведених у відзиві на позов. Додатково представник відповідача звернув увагу суду на те, що оформленні адміністративних матеріалів за ст.124 КУпАП, щодо відповідача не було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП, а саме за відсутності у нього полісу ОСЦПВВНТЗ.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2024 у справі №607/27392/24, ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Відповідно до постанови суду, 08.12.2024 о 19 год 50 хв в м.Тернопіль по вул.Грушевського, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі заднім ходом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Також, згідно вказаної вище постанови суду від 23.12.2024 у справі №607/27392/24 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП притягнуто ОСОБА_2 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави. Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено за наступних обставин: 08.12.2024 о 19 год 50 хв в м. Тернопіль по вул. Грушевського, 1, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Audi A4», номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який виїжджав з паркомісця, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3(б), 10.9, 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.12.2024, є встановленим та не підлягає доказуванню.

Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач, не був застрахований.

Відтак, власник пошкодженого автомобіля «Audi A4», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 26.02.2025 звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди, шляхом здійснення перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 , АТ КБ «Приват Банк».

15.03.2025 оцінювачем ОСОБА_3 було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_2 , що стверджується протоколом огляду транспортного засобу.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «Audi A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , без включення в розрахунку ПДВ складає 22848,60 грн.

Беручи до уваги те, що у скоєнні ДТП наявна вина обох водіїв, відповідно до вимог ст.1188 ЦК України, регламентна виплата була здійснена МТСБУ у розмірі 50% від визначеного розміру заподіяної шкоди, тобто пропорційно ступеню вини кожного учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, Позивач на підставі наказу №3.1/19334 від 18.06.2025 здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 в розмірі 11424,30 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №20056 від 18.06.2025.

Також, позивач здійснив оплату послуг аваркома (експерта) по справі №116695, згідно рахунку №103 від 08.05.2025р., т.з. НОМЕР_2 , в розмірі 3100 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №19157 від 11.06.2025.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Вимогами ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик або МТСБ України, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2.статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБ України на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБ України), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБ України на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно п. 36.2.ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБ України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ними вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхових відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З врахуванням наведеного вище, суд приходить висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь МТСБ України сплаченого відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі 11424,30 грн та додаткових витрат на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 3100 грн.

Окрім того, Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 полісу ОСЦПВВНТЗ у зв`язку з неоформленням щодо нього постанови під час ДТП за ст. 126 КУпАП, оскільки неоформлення постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 126 КУпАП не має правового значення у цій справі. Інших доказів про наявність у ОСОБА_1 на момент ДТП полісу ОСЦПВВНТЗ, ні відповідачем, ні його представником суду не надано. Отже, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, відповідачем не доведено наявність у нього полісу ОСЦПВВНТЗ.

З приводу доводів представника відповідача про те, що Звіт про оцінку автомобіля, складений оцінювачем ОСОБА_3 , складений із порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не уповноваженою на те особою, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зі змінами та доповненнями) (далі - Методика).

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики). Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п. 2.4 Методики).

Суд, керуючись принципами змагальності та диспозитивності, зауважує, що представником відповідача не надано суду належних доказів на спростування доказів позивача, зокрема не було проведено рецензування наданого позивачем звіту, не надано будь-якого іншого звіту про оцінку майна чи висновку експерта, який би визначав матеріальні збитки, а також під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про призначення, в порядку і строки, передбачені ст. 83 ЦПК України, експертизи для визначення розміру матеріального збитку.

Розрахунки викладені у звіті, з врахуванням розрахунку згідно встановленої методикою форми, здійснені представником позивача перевірені судом та відповідають встановленим обставинам та методиці. Заперечуючи проти наданого позивачем звіту, відповідач свого контррозрахунку чи висновків експерта про те, що вказані розрахунки є неправильними не надав. Також, клопотань про проведення судової експертизи відповідачем не заявлялось.

Окрім того, Суд зауважує, що пунктом 56 Постанови Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»» не передбачено обов`язку оцінювача (експерта) зазначати у звіті про оцінку майна те, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Натомість одним із елементів, які повинен містити звіт про оцінку майна, як вказано у вищезазначеній постанові, є письмова заява оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Судово-експертна діяльність врегульована, зокрема, Законом України «Про судову експертизу», водночас діяльність оцінювача регламентується Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Тому, щодо кваліфікації оцінювача ОСОБА_3 варто зазначити, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (у редакції від 05.10.2004, чинній на дату початку професійної оціночної діяльності ОСОБА_3 ), професійна підготовка оцінювача за напрямом оцінки майна «оцінка об`єктів у матеріальній формі» відповідно до програми базової підготовки, підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом. Кваліфікаційне свідоцтво є безстроковим у разі виконання всіх вимог, встановлених цим Законом. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ОСОБА_3 наявне у додатках до Звіту.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

З огляду на наведене, суд дійшов до переконання, що наданий позивачем звіт про оцінку є належним і допустимим доказом на підтвердження завданих збитків, спричинених внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, у вигляді витрат, які власник пошкодженого автомобіля мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту, вартості матеріальних збитків).

Належність саме звіту про оцінку, як належного доказу на підтвердження завданих збитків, також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц, від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 757/33065/18-ц.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тож, Суд критично сприймає твердження представника відповідача викладені у відзиві на позов, як такі, що повністю спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи те, що вина відповідача встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2024 у справі №607/27392/24, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована і МТСБУ відшкодувало шкоду власнику пошкодженого транспортного засобу, відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн.

На підставі ст.ст.979, 1166, 1187 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 142, 247, 263-265, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу в сумі 14524 (Чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 3028 гривень.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), адреса місця знаходження: бул. Русанівський, 8 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич