УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/17760/25

Провадження № 2-о/712/65/26

27 березня 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.,

присяжних Кардиян А.В., Мамалига В.В.

при секретарі Васильєвої Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи померлою за обставин безпосередньої участі у бойових діях, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року адвокат Драченко Владислав Вікторович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси за обставин безпосередньої участі у бойових діях.

В обґрунтування заяви посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті здійснення збройними силами російської федерації артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Вугледар, Волноваського району, Донецької області зник безвісти військовослужбовець Збройних Сил України, солдат військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вказаним фактом, 06 вересня 2024 року за заявою матері ОСОБА_3 від 05.09.2024 Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області зареєстровано кримінальне провадження № 0002884, правова кваліфікація якого ч. 1 ст. 115 КК України. За фактом зникнення ОСОБА_2 було проведено службове розслідування, результати якого були затверджені наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 і було підтверджено статус ОСОБА_2 як зниклого безвісти. Провести пошук на позиціях, де було втрачено зв`язок з ОСОБА_2 , неможливо, оскільки вони перебувають на непідконтрольній Україні території. За результатами проведеного службового розслідування та зареєстрованого кримінального провадження, 13 листопада 2024 року ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

05.11.2025 Заявника призначено опікуном над майном сина, що зник безвісти, про що державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 2122.

Згідно з ч.1-3 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи норми ч.2 ст.46 ЦК України як спеціальні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024р. по справі № 755/11021/22 зауважила, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону Україн» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Тому воєнні дії, які законодавець згадує у ч.2 ст.46 ЦК України не обмежуютьсмя лише бойовими діями.

Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024р. по справі № 755/11021/22 зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

Як слідує зі змісту Наказу № 376 в насеелному пункті Вугледар Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області вкелись активні бойові дії з 24.02.2022р. по 30.09.2024р., а дата завершення тимчасової окупації цієї території з 01.10.2024р. по даний час.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

На цьому також наголошено у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання виплат, передбачених законодавством, оформлення спадщини.

Крім того, стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки лише для заявника , а саме : отримання виплат, передбачених законодавством, оформлення спадщини.

Крім того, стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місце знаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу у захисті прав людини та її закононних інтересів.

Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтеерсами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, щ є ключовим для функціонування правової системи.

З урахування спливі піврічного строку та наданих доказів поданих разом з заявою вважаємо, що існують підстави для оголошення ОСОБА_2 померлим.

Просить суд оголосити громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси - померлим за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті місто Вугледар, Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області, Україна.

30 грудня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

24 лютого 2026 року представником Міністерства оборони України до суду скеровано пояснення третьої особи. Мотивував тим, що дана справа повинна бути розглянута у суді першої інстанції за участі двох присяжних.

Міноборони допускає, що залучення Міноборони в якості заінтересованої особи до даної справи свідчить про намір Заявника отримати одноразову грошову допомогу, встановлену законом. Заявником не було повідомлено про наявність у безвісті зниклого військовослужбовця батьків, дітей, утриманців тощо. Відтак, задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення військовослужбовця ОСОБА_2 померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. На підставі викладеного, заява підлягає залишенню без руху з метою надання часу Заявникові надати відповідний витяг з ДРАЦС щодо наявності у безвісти зниклого військовослужбовця родичів, утриманців, інших осіб, на права та інтереси яких впливатиме рішення у даній справі.

Міноборони заперечує проти розгляду заяви про встановлення юридичного факту, а саме оголошення військовослужбовця ОСОБА_2 померлим у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право.

Просить суд заяву про встановлення факту, що має юридичне значення оголошення померлим військовослужбовця ОСОБА_2 , залишити без руху, розгляд здійснювати без участі представника позивача третьої особи.

В судовому засіданні заявник та його представник заперечили проти наявності підстав для залишення позову без розгляду чи зупинення провадження у справі, просили заяву розглянути по суті вимог.

Представник заінтересованої особи Міністерство оборони України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через зареєстрований кабінет користувача ЄСІТС "Електронний Суд".

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 Ярошенко Є.О.в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Посилання Міністерства оборони України у поясненні на те, що заява про оголошення особи померлою не може розглядатися в окремому провадженні через можливе виникнення у майбутньому спору про право, який слід розглядати в позовному провадженні, суд відхиляє як безпідставні, оскільки Міністерство оборони України не зазначає, між ким існує спір про право, тоді як для залишення заяви без розгляду існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним. Вказаний висновок узгоджєуться з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 24 червня 2025 року у справі № 740/3257/23.

Відповідно до положень п.10 ч.2 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно вимог п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

У заяві заявник просить суд оголосити громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси - померлим за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті місто Вугледар, Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області, Україна.

Підставою вимог зазначено сплив піврічного строку від дня закінчення активних бойових дій у населеному пункті, в якому безвісти зник вин заявника.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 у м.Вугледар Вугледарської МТГ Волноваського району Донецької області активні бойові дії закінчились 30.09.2024р. , а дата тимчасової окупації значиться з 01.10.2024р. по даний час.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 671/132/25 за за заявою особи про оголошення особи померлою. Заява мотивована тим, що її син заявниці як військовослужбовець військової частини проходив військову службу. Відповідно до сповіщення сім`ї районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки син заявниці під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій зник безвісти.

В ухвалі від 04.03.2026р. справу № 671/132/25 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з тих мотивів, серед іншого, що з дня ухвалення постанови Великою Палатою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 значно збільшилась кількість справ зазначеної категорії, за заявами про оголошення померлими осіб, які ймовірно загинули під час активних бойових дій на території Донецької, Луганської області, статус територій яких змінився з «території активних бойових дій» на «тимчасово окуповані рф території України».

У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, Велика Палата виснувала, що правова мета встановлення спеціальних строків, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, полягає у тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих територіях, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою.

На переконання колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, виникла необхідність уточнити висновки про те, чи може суд у разі зміни статусу території з «території активних бойових дій» на «території можливих бойових дій» або «тимчасово окуповані рф території України», при встановленні підтверджених доказами обставин, які свідчать про смерть особи в певний час і за певних обставин на території ведення активних бойових дій, обраховувати шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій, та оголосити вказану особу померлою, не зважаючи на те, що території залишаються тимчасово окупованими.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що судове рішення в справі № 671/132/25, яке наразі передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалене у подібних правовідносинах, що й у даній цивільній справі, аналогічно стосується питання застосування положень статті 46 ЦПК України, крім того стосується наявності чи відсутності уточнення висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 у справі, на яку посилається заявник у справі № 712/17760/25, з урахуванням чого в межах визначених законом повноважень та згідно наведених підстав суд вважає необхідним зупинити провадження у справі № 712/17760/25 до вирішення питання про розгляд Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 671/132/25 та оприлюднення повного тексту судових рішень, ухвалених за результатами такого перегляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.252,253 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви про оголошення особи померлою.

Зупинити провадження у справі № 712/17760/25 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про розгляд цивільної справи № 671/132/25 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду або відмови у прийняття до розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення (підписання) ( ч.ч.1,2 ст.261 ЦПК України).

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ

ПРИСЯЖНІ

Повний текст ухвали виготовлено 27 березня 2025 року.