Провадження № 4-с/201/37/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» на дії приватного виконавця

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» - адвокат Бурдюг Т.В. (діє згідно довіреності від 06.01.2025р.) зазначає, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2015р. задоволено позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 609 грн. 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь держави судовий збір в сумі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного.

Ухвалою від 07.11.2019р. Жовтневого районного суду м. Маріуполя у цій справі стягувача замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» (далі ТОВ «Інвестохіллс Веста»).

02.06.2025р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталією Євгеніївною винесено постанову ВП № 66367339 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в мотивувальній частині якої зазначено зокрема: «Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 1803359.37 грн».

У виконавчому листі зазначено, що необхідно стягнути 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 609грн 04коп, але виконавець у постанові про повернення та у відмітці на виконавчому документі мав вказати залишок нестягнутої заборгованості саме у тій валюті, яка зазначена у виконавчому документі. Зазначення ж залишку заборгованості виключно в гривні призвело до фактичної зміни ухваленого судом рішення в не передбачений Законом спосіб чим порушує права скаржника.

Тому просить поновити строк на оскарження вказаної постанови, мотивуючи тим, що це звернення зі скаргою повторне, після повернення первинно поданої через її недоліки; визнати незаконність дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, під час визначення залишку боргу при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 66367339; скасувати постанову ВП № 66367339 від 02.06.2025 року про повернення виконавчого документу стягувачу; зобов?язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталію Євгеніївну винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону. України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами Закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджено Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (У редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 No 2832/5).

Представник ТОВ «Інвестохіллс Веста» - адвокат Бурдюг Т.В. подала заяву про розгляд справи без її участі. Приватний виконавець та боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечень на скаргу не подали, в судове засідання не з`явились повторно, причин неявки не сповістили, про час та дату розгляду скарги повідомлялися належним чином.

За таких обставин, суд розглянув скаргу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч. 2 ст. 450, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали скарги, також використовуючи дані Єдиного державного реєстру судових рішень, встановив таке.

Заочним рішенням від 25.02.2015р. Жовтневий районний суд м. Маріуполя постановив позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 609 грн. 04 коп.; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь держави судовий збір в сумі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного (https://reyestr.court.gov.ua/Review/42854959).

Ухвалою від 07.11.2019р. Жовтневий районний суд м. Маріуполя заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнив, замінив сторону (стягувача) ПАТ «Банк Форум», на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя по справі №263/13800/14-ц на підставі рішення суду від 25.02.2015 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ складає 1070 609,04 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85527113).

В подальшому ухвалою від 11.03.2020р. Жовтневий районний суд м. Маріуполя заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про видачу дубліката виконавчого листа № 263/13800/14-ц задовольнив, постановив видати дублікат виконавчого листа у справі № 263/13800/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатолівни, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0130/08/15-Z від 16 квітня 2008 року солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі 67578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1070609,04 грн. та судовий збір у дольовому порядку у розмірі 3654 грн., тобто по 1827 грн. з кожного (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88119358).

Ухвалою від 21.07.2020р. Жовтневий районний суд міста Маріуполя поновив ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» строк пред`явлення виконавчих листів № 263/13800/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатолівни, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0130/08/15-Z від 16 квітня 2008 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90510899).

Надалі можно обгрунтовано припустити, що виконавчі листи у справі пред`явлені до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., оскільки вона 18.04.2023р. зверталася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю, визначеною розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022р. № 1/0/9-22, із заявою про видачу дублікатів цих листів, посилаючись на їх втрату через військову агресію рф та окупацію м. Маріуполя Донецької області.

Дату відкриття провадження з матеріалів скарги встановити неможливо, позаяк на наданим скаржником ідентифікатором доступу «б591б61391г8» до матеріалів виконавчого провадження 66367339 отримати доступ в системі АСВП неможливо, оскільки «за запитом не знайдено інформації. Можливо, було невірно введено дані в поля з ідентифікатором доступу та номером АСВП».

Ухвалою від 15.08.2023р. Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, видано приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівні дублікат виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/13800/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 609 грн. 04 коп. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114146622).

02.06.2025р. оскаржуваною постановою приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. повернула дублікат виконавчого листа № 263/13800/14-ц, виданий 12.04.2021р. Жовтневим районним суд м. Маріуполя про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором в сумі 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 609 грн. 04 коп. стосовно боржника ОСОБА_2 , вказавши у постанові залишок нестягненої суми за виконавчим документом 1803359,367грн (а.с.10-13). При цьому у відмітках виконавчого листа приватним виконавцем зазначено (досл) «02.06.2025 п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про в-п» залишок боргу: 1803359,32грн стягнуто осн.винаг: 1073грн42грн п/в ОСОБА_3 ».

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» та/або Закон № 1404-VIII) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як встановлено частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2023 року в справі № 2218/25821/2012 (провадження № 61-1864св23) зазначено, що «за змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом..

За змістом статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За правилом статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» є аналогічним тому, що містився у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), який втратив чинність. Положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду виснувала щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), у яких вказано, що в разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена в резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця Матвійчук Н.Є. перебував дублікат виконавчого листа, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі № 263/13800/14-ц щодо боржника ОСОБА_2 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 67 578,10 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 609 грн. 04 коп.

Як видно зі змісту вказаного виконавчого документа та заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.02.2015р., до стягнення з боржника визначена сума боргу в іноземній валюті доларах США, яка вказана також і в гривневому еквіваленті.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд вирішив стягнути з боржників грошові кошти саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

З огляду на викладене, приватний виконавець зобов`язаний був під час забезпечення проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 66367339 за виконавчим листом № 263/13800/14-ц керуватися положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом в іноземній валюті доларах США.

В силу положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавець позбавлений права самостійно обирати моделі поведінки при виконанні судових рішень, якщо таке право прямо не передбачено законодавством.

Виконуючи судове рішення, виконавець зобов`язаний вчинити дії, які необхідні для того, щоб визнане судом та перенесене до виконавчого документа зобов`язання вважалось виконаним, а зазначення у рішенні суду двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, є недосконалим підходом до вирішення спорів передусім через те, що вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

Якщо ж викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець не наділений повноваженнями самостійно коригувати або уточнювати його зміст. За відповідних обставин виконавець або сторона виконавчого провадження повинні звернутися до суду із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

Отже, ані державного, ані приватного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду. Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії приватного виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті, а відмітка державного виконавця у виконавчому листі про визначення залишку суми заборгованості в національній валюті гривні не може собою змінювати порядок виконання судового рішення щодо стягнення суми боргу в доларах США.

А тому суд погоджується із доводами скарги, дійшовши висновку про наявність в діях приватного виконавця Матвійчук Н.Є. ознак неправомірності, а оскаржувана постанова про повернення виконавчого листа стягувачу прийнята нею поза межами повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», чим безпосередньо порушено права заявника як стягувача.

Стосовно поновлення строку на подання скарги слід зазначити таке.

Статтею 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного або приватного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено також частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною п`ятою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10, від 07 липня 2021 року у справі № 127/2-200/2004, від 19 квітня 2023 року у справі № 759/20392/18).

Вирішуючи питання про дотримання заявником процесуального строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, необхідно виходити з фактичних обставин справи, поведінки заявника та особливостей правозастосовчої практики з питань розгляду такої категорій справ. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи (див. постанову Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19), а тому поновлює заявнику строк звернення до суду з дією скаргою.

В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами першою, другою статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

А тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги шляхом визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу від 02 червня 2025 року у виконавчому провадженні № 66367339, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталією Євгеніївною.

Керуючись ст.ст. 260, 447, 448, 450, 452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» строк на подання скарги.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого листа стягувачу від 02 червня 2025 року у виконавчому провадженні № 66367339, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталією Євгеніївною.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя Д.О. Покопцева