Провадження №2-з/932/29/26
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

30.03.2026 місто Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подана до суду позовна заява до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, провадження у справі наразі є відкритим та справу призначено до підготовчого засідання.

19.03.2026 ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, яка передана судді 27.03.2026.

Так, позивач вказує, що дитина наразі перебуває разом з відповідачем у м. Павлограді, і таке подальше перебування створює реальну, безпосередню та щоденну загрозу життю та безпеці сина, що потребує негайного втручання суду. Він діяв добросовісно, не вживав заходів самостійного вилучення дитини, покладаючись на відповідальність матері та правові механізми захисту. Однак встановлені обставини виключають можливість подальшого очікування без ризику для життя дитини, оскільки малолітній ОСОБА_3 після школи систематично перебуває разом з матір`ю за місцем її служби, де вона займає посаду відповідального виконавця групи персоналу (S1) штабу батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 . На наявних відеозаписах син особисто підтверджує, що перебуває на КСП, та що це місце роботи його матері. Також в одному з голосових повідомлень відповідач зазначила, що місце, де вона перебуває, є «небезпечним для дитини». З довідки про грошове забезпечення відповідача вбачається, що вона систематично отримує додаткові виплати, пов`язані з виконанням службових обов`язків на бойовому посту у 79й ДШВ, що свідчить про її постійну зайнятість, оскільки такі виплати здійснюються виключно за умови фактичного перебування на бойових позиціях або у місцях виконання службових завдань . То ж, на думку позивача, перебування дитини разом із відповідачем у місці дислокації військової частини має постійний, а не випадковий характер. ОСОБА_4 не має можливості вільно розпоряджатися своїм часом, може бути у будь-який момент залучена до виконання службових завдань, і це створює ситуацію, за якої дитина або перебуває без належного нагляду, або знаходиться на території військової інфраструктури разом із матір`ю. Обидва варіанти є несумісними з безпекою малолітньої дитини. Крім того, засобом зв`язку з дитиною фактично є мобільний телефон відповідача, і при здійсненні дзвінків у денний час (до 19-00) вона систематично не відповідає на виклики або припиняє з`єднання, що унеможливлює безпосереднє спілкування з дитиною та перевірку умов її перебування. Така поведінка відповідача об`єктивно ускладнює контроль за місцем перебування дитини та створює додаткові ризики приховування інформації про фактичні умови її знаходження. З метою забезпечення позову просить суд зобов`язати відповідача передати йому малолітнього ОСОБА_5 для його тимчасового фактичного утримання та забезпечення безпеки у місті Дніпрі з огляду на наявність обґрунтованої та підтвердженої доказами загрози життю та здоров`ю дитини.

Відповідачем ОСОБА_4 подане суду клопотання про відмову в забезпеченні позову з підстав того, що наведені позивачем твердження щодо перебування дитини в небезпеці не відповідають дійсності, а вимоги забезпечення позову є тотожними позовним вимогам.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглянув заяву без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додатки до неї, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В даній справі між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з ким з батьків дитина буде постійно проживати.

Положення статей 149, 150 ЦПК України регламентують, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Діюче законодавство не зобов`язує суд при вирішенні заяви про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, суд має лише запобігти ситуації, яка утруднить або унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Статтею 150 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, пунктом третім передбачене і встановлення обов`язку вчинити певні дії у разі, якщо спір виник із сімейних відносин.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача передати дитину позивачеві є фактичним визначенням поточного місце проживання дитини з батьком, то ж, вказаний позивачем спосіб забезпечення позову по суті є вирішенням справи, що не відповідає положенням ст.ст. 149-153 ЦПК України, тому в задоволенні цієї заяви суд відмовляє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149,150,260,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 30.03.2026 та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: В.С. Салькова