провадження № 2-п/753/30/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Лавринчук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Гонтаренка А.К. звернулась до суду із заявою від 11 березня 2026 року, яка передана судді 19 березня 2026 року, про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року по справі за позовом ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась в судові засідання з поважних причин - унаслідок неналежного повідомлення її судом про розгляд справи, неотримання судових повісток, відсутності у неї матеріалів позовної заяви, а докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, необгрутованість й недоведеність позивачем позовних вимог, неправильність нарахування позивачем за кредитним договором відсотків, вважає, що така заборгованість складає 771 грн. 40 коп., а не 25 211 грн. 65 коп., як зазначено позивачем у позовній заяві, й ставиться вимога до стягнення.

Відтак, прийнявши вказане рішення, суд взяв за основу лише доводи позивача, внаслідок чого зробив помилковий висновок та невірно вирішив спір.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідачка ОСОБА_1 , його представник Гонтаренко А.К. в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду поданої заяви про перегляд заочного рішення- рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду), Довідкою складеною упоноваженою особою суду про доставлення електронного листа відповідачу, його представнику від 23.03.2026 року 9.55.42.

Представником відповідачки Гонтаренко А.К., діючим на підставі ордера адвоката про надання правової дрпомоги від 03.12.2025 року, подано заяву від 26.03.2026 року про розгляд заяви про перегляд заочного рішення за відсутності відповідачки, її представника, з підтриманням заяви.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення- рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, засобами електронного зв`язку, які доставлено завчасно до судового засідання, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи (заяви) за відсутності представника позивача з підтримананям позовних вимог.

Суд вважає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання про перегляд заочного рішення не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи та поданої заяви достатньо даних про права та взаємовідносини сторін в межах розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, форму судочинства - спрощеного провадження із викликом в судове засідання сторін, суд визнав можливим вирішити заяву про переглад заочного рішення за відсутності сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд заяви судом, а виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, доводи заяви, у їх сукупності, вважає, що вимога заяви представника відповідача про скасування заочного рішенняне обґрунтована, обставини, викладені в заяві, не підтверджуються наявними в матеріалах справи та встановленими в ході судового засідання доказами.

Так, заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року позов ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. й стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс",код ЄДРПОУ - 42986956, 44 211 грн. 45 коп. - заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн. 40 коп. - судового збору, 5 000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу, а всього - 51 633 (п`ятдесят одна тисяча шістдесят тридцять три) грн. 85 (вісімдесят п`ять) коп. (а.с. 194-202).

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у договірних (зобов`язальних) правовідносинах.

Так, між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого відповідно до договору факторингу від 29.05.2025 року № 29/05/25-Е є ТзОВ "Фінансова компанія "Ейс",та ОСОБА_1 11.11.2021 року був укладений Договір кредитної лінії (оферта) № 847166790 за паспортом споживчого кредиту продукту "Смарт", пропонованих ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умов кредитування, за якими ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 19 000 грн. 00 коп. строком на 29 днів до 10.12.2021 року на споживчі потреби, зі сплатою відсотків 0,14 на день, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.11, 12-51, 71-92, 100-109, 110, 115-117, 118-149).

Відповідно до умов укладеного договору він складається із Заявки позичальника на отримання у ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових коштів в кредит, Алгоритму дій ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання позичальником кредитного договору, Паспорта споживчого кредиту продукту до Договору продукту "Смарт", Договору, Графіку розрахунків як додатків до Договору.

Ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору вбачається, що відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором.

Електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.

Відповідача було ознайомлено з усіма умовами, запропонованими ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і за допомогою електронного цифрового підпису ним було підписано Заявку позичальника на отримання у ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових коштів в кредит, Алгоритм дій ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання позичальником кредитних договорів, Паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору, Договору, Графіку розрахунків як додатку до Договору, тобто умови та правила надання кредитних послуг в ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та тарифи саме на тих умовах, які діяли на момент підписання та були запропоновані ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 11, 12-51, 71-92, 100-109, 110, 115-117, 118-149).

Як убачається з матеріалів справи, позивачем до суду було надано розрахунок заборгованості за договором станом на дату переходу права вимоги, з якого вбачається факт здійснення видачі кредитних коштів, здійснення нарахування, погашення заборгованості про надання кредитних послуг та загальний залишок заборгованості за наданим кредитом.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.11, 12-51, 71-92, 100-109, 110, 115-117, 118-149), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який, як позичальник, зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною.

Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його підписом; його умови ним не спростовуються.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Станом на 29.05.2025 року (дата відступлення права на вимогу) загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором становить 44 211 грн. 45 коп., яка складається із таких складових: 18 999 грн. 80 коп. - заборгованість за основим зобов`язанням (тіло кредиту), 25 211 грн. 65 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом (а.с. 11, 12-51, 71-92, 100-109, 110, 115-117, 118-149).

Умови договору погоджені позичальником, а тому він має дотримуватися принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium - «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці».

Із наданих позивачем доказів судом встановлено, що сума боргу за кредитним довогорором кредитодавцем розрахована у відповідності до умов договору, й складається із основої суми боргу (тіло кредиту) та відсотків за користування кредитом, тобто двох складових, що узгоджується із умовами договорів, розрахунок заборгованості проведений станом на дату укладання договору факторингу (переходу права вимоги).

Зважаючи на участь в справі представника відповідача Гонтаренка А.К., який станом на 03.12.2025 року був обізнаний про розгляд справи, наділений процесуальними правами учасника процесу по вказаній справі, а, відповідно, й обов`язками, які ним без поважних причин не реалізовані (відзив на позов, подача доказів на спростоування позовних вимог, участь в судових засіданнях у період з 03.12.2025 року (а.с.175, 176, 177) по 19.02.2026 року (день ухвалення судового рішення) тощо), доводи заяви про неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, нереалізацію відповідачем його процесуального прова на відзив, участь під час розгляду справи, суд відхиляє й зазначає про таке.

Відповідачка ОСОБА_3 у спосіб, передбачений законом уповноважила 03.12.2025 року свого представника адвоката Гонтаренка А.К. на участь у розгляді судом справи, що підтверджується ордером адвоката № 1070599 про надання правової допомоги від 03.12.2025 року, виданого на підставі Договору про надання правничої допомоги б/н (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000202 від 10.01.2019 року, видане Радою адвокатів Херсонської області на підставі рішення № 3 від 10.01.2019 року).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ч.с.1, 2 ст.58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (ч.4 ст.62 ЦПК України).

Окрім того, матеріали справи містять доказ відправлення позивачем на адресу відповідачки ОСОБА_1 у порядку п.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України позовної заяви та документи, що додаються до неї (а.с.41), тому доводи про те, що відповідачка не має позовної заяви та додані до неї документи, є безпідставними.

Так, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (п.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України).

Відтак, суд вважав, що відзив на позов відповідно до ст.191 ЦПК України відповідачем не подано, як і докази за правилом ст..83 ЦПК України про спростування позовних вимог, а тому суд застосував правило ч.2 ст.191 ЦПК України й вирішив спір за наявними матеріалами справи.

Так, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи ч.2 ст.191 ЦПК України.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.2 ст..83 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) вказано, що:

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом вимог частин третьої, четвертої статті 83 ЦПК України, відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позовну заяву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано, причини, з яких не може бути подано доказ у зазначений строк, докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України)".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 161/4985/17 (провадження № 14-71 цс 19) вказано, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи: позовній заяві; відзиві на позовну заяву (відзиві); відповіді на відзив; запереченнях; поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву (частини перша та друга статті 174 ЦПК України). Заяви по суті справи мають бути оформлені згідно з вимогами статей 175-181 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовом у засіданні.

А відповідно до частини 1 статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто процесуальним законом передбачені обов"язкові сукупні умови для скасування заочного рішення.

Проте, судом встановлено, що законні підстави для задоволення заяви відповідача відсутні за недоведеності відповідачем вказаних ознак сукупних умов для скасування заочного рішення.

Так, відповідач належним чином двічі повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовими повістками надісланими рекомендованою поштою з повідомленням про вручення на 27.11.2025 року 12.30 год., 19.02.2026 року 10.30 год., документами про повноваження представника відповідача, якого відповідачка ОСОБА_3 у спосіб, передбачений законом уповноважила 03.12.2025 року, як свого представника адвоката Гонтаренка А.К. на участь у розгляді судом справи, що підтверджується ордером адвоката № 1070599 про надання правової допомоги від 03.12.2025 року, виданого на підставі Договору про надання правничої допомоги б/н (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000202 від 10.01.2019 року, видане Радою адвокатів Херсонської області на підставі рішення № 3 від 10.01.2019 року), заявою/запитом від 03.12.2025 року Гонтаренка А.К. до суду (а.с.175), дотримання позивачем вимог п.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України щодо направлення відповідачці позовної заяви з додатками до неї,забезпечення реалізації права відповідача на відзив, й із яких вбачається про обізнаність відповідача/його предстаника адвоката Гонтаренка А.К. та його інформування про рух справи, ознайомленням із матеріалами справи, отриманння позовної заяви, додатків до неї, час та місце розгляду справи.

Окрім того, згідно положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за вказаною адресою місця проживання.

Відтак, за матеріалами справи відповідач вважається належно повідомленим про час розгляду.

А тому доводи заяви суд відхиляє, як такі, що не відповідають матеріалам справи.

У розумінні «справедливого балансу» між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (справи «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands», рішення ЄСПЛ від 27 жовтня1993 р., заява № 14448/88, п.33, та «Ankerl v. Switzerland», рішення ЄСПЛ від 23 жовтня1996 р., заява № 17748/91, п. 38, судом забезпечено дотримання вказаного права відповідача.

Відповідно, доводи заяви про те, що суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, спростовується матеріалами справи й висновками суду, викладеними у рішенні суду.

А посилання відповідача на неправильність проведеного відповідачем розрахунку заборгованості за відсотками, оскільки ним проведений тикий розрахунок відповідно до суми кредиту, проте умовами договору й проведеним позивачем розрахунком вбачається, що такий проводиться зі сплатою відсотків 0,14 на день на суму залишку заборгованості за кредитним договором, а тоду доводи відповідача є неогрунтованими, такими, що суперечать умовам договору.

Положеннями статті 83 ЦПК України визначені правила подання сторонами та іншими учасниками справи доказів по справі, й такі правила відповідачем, його представником в особі адвоката, який приймав участь у справі, не дотримані.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

За таких процесуальних підстав заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та, п.9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію ухвали невідкладно вручити присутнім в залі суду сторонам, відсутнім - надіслати рекомендованою поштою з повідомленням про вручення для відома.

СУДДЯ: