ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1797/25

Провадження № 22-ц/820/672/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2025 року (суддя Шовкун В. О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1659486, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 24300 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування коштами шляхом перерахування на карту № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 31 березня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу № 01.02-06/25, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» передало (відступило) ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги відносно боржників ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі й відносно ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1659486 від 29 липня 2024 року. Позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 115181,99 грн, в тому числі: кредит - 24299,99 грн, проценти - 78732 грн, пеня -12150 грн.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1659486 від 29 липня 2024 року у розмірі 103031,99 грн. Вирішено питання про судовий збір. У стягненні пені відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та увалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин справи щодо факту передачі кредитних коштів. Зазначає, що позивач не надав банківської виписки або інших первинних документів, які б підтверджували зарахування коштів на його рахунок, а подана довідка платіжної установи не містить ідентифікуючих даних про власника рахунку чи реквізити договору. Суд не звернув увагу на відсутність у матеріалах справи належних доказів виникнення боргу. Вказує, що встановлена договором денна процентна ставка у розмірі 1,5% суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір денної процентної ставки 1%. З урахуванням незаконності нарахування процентів та недоведеність факту отримання ним коштів, позов задоволенню не підлягає.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1659486 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого надано кредит у сумі 24300 грн, яка перерахований за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника № НОМЕР_1 . Строк, на який надається кредит, 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Знижена процентна ставка 1,455% в день.

Вказаний договір, додаток № 1 та додаток № 2 до договору підписані ОСОБА_1 електронним підписом Е222.

Згідно з договоромпро надання послуг з переказу грошових коштів, укладеним між ТОВ «Пейтек Україна» і ТОВ «Селфі Кредит», 29 липня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» перераховало кошти за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника НОМЕР_1 у сумі 24300 грн, призначення платежу зарахування на картку.

31 березня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу № 01.02-06/25, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» передало (відступило) ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги відносно боржників ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі відносно ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1659486 від 29 липня 2024 року.

Згідно з пунктом 3.1.3. вказаного договору право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників та виконання фактором умов п. 4.1.-4.3. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами (відповідно до реєстру боржників).

Пунктами 4.1.-4.3. передбачено ціну договору та порядок оплати.

Оплата ціни договору відповідно до умов договору факторингу підтверджена платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 10015 від 01 квітня 2025 року.

Зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 31 березня 2025 року у сумі 115181,99 грн, у тому числі: кредит 24299,99 грн, проценти - 78732 грн, пеня 12150 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов про стягнення кредиту і процентів, суд виходив з факту невиконання позичальником зобов`язань за договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1659486 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Свеа Фінанс» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідач не спростував.

Установлено, що договір № 1659486 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29 липня 2024 року, додаток № 1 та додаток №2 до договору підписані ОСОБА_1 електронним підписом Е222.

Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, адресу проживання, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти, а також реквізити належного клієнту платіжного засобу № НОМЕР_1 , на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору.

У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, повернення кредитних коштів, строк дії.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Факт перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» про успішне перерахування 29 липня 2024 року коштів на рахунок клієнта (платіжна картка НОМЕР_1 ) від ТОВ «Селфі Кредит» у сумі 24300 грн, призначення платежу зарахування на картку.

А тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної карти про недоведеність обставин надання ОСОБА_1 кредиту.

Відповідач не надав суду доказів на спростування обставин щодо укладення ним кредитного договору, а також того, що відповідна банківська карта йому не належить.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору № 1659486 від 29 липня 2024 року.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом.

Разом з тим, при визначенні розміру заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню, суд припустився помилки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що нарахування процентів суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір денної процентної ставки 1% заслуговують на увагу.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ТОВ «Свеа Фінанс», звертаючись до суду з позовом, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом у сумі 78732 грн.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

У справі, що переглядається, кредитний договір № 1659486 укладений 29 липня 2024 року, тобто, після набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на правовідносини сторін.

За змістом пункту 1.7. договору № 1659486 від 29 липня 2024 року денна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,5% в день (розрахована за формулою відповідно до частини 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Отже, процентна ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства, оскільки за змістом положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У частинах 1 і 2 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Тому умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки за кредитом 1,5 % відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

Розрахунок заборгованості за процентами за період з 29 липня 2024 року по 31 березня 2025 року (дата, на яку визначено борг позивачем) потрібно проводити, виходячи з встановленої частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Визначені таким чином проценти за договором складають 59775,83 грн (неповернута сума кредиту 24300 грн х 1% х 29 днів (з 29.04.2024 по 26.08.2024) = 7047 грн + неповернута сума кредиту 24299,99 грн х 1% х 217 днів (з 27.08.2024 по 31.03.2025) = 52728,83 грн).

З урахуванням здійсненої відповідачем оплати в сумі 10607,10 грн сума заборгованості за процентами складає 49168,73 грн.

Відповідно загальна сума заборгованості за договором складає 73468,11 грн (24299,99 кредит + 49168,73 грн проценти).

У зв`язку з чим рішення суду першої інстанції щодо загальної суми, яка стягнута з відповідача на користь позивача, підлягає зміні та зменшенню до 73468,72 грн.

На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат.

Стягнуту з ОСОБА_1 на користь товариства суму судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, необхідно зменшити до 1545 грн (71,3).

Документально підтверджені витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог потрібно стягнути з ТОВ «Свеа Фінанс» у сумі 665,33 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2025 року в частині задоволення позовних вимог змінити та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 1659486 від 29 липня 2024 року до 73468,11 грн (сімдесят три тисячі чотириста шістдесят вісім грн 11 коп.) та стягнуту суму судового збору до 1545 грн (одна тисяча п`ятсот сорок п`ять грн).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (місцезнаходження бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, ІК ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 665,33 грн (шістсот шістдесят п`ять грн 33 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта