1Справа № 335/148/26 2/335/1003/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участі секретаря судового засідання Філатової О.О.,

представника позивача адвоката Василенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Василенко Л.О., звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті перебував на обліку в ГУПФУ Запорізької області та отримувала пенсію відповідно до законодавства України.

15.04.2025 державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 371, як спадкоємцю зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_2 , 1956 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку у спадщині, яка складається з недоотриманої пенсії, що зберігається в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, у сумі 71 790,00 грн., що підтверджується Довідкою, виданою відділом опрацювання документів № 1 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області 04.11.2024 за № 0800-0401-8/100233.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії, проте виплата недоотриманої пенсії здійснена відповідачем позивачеві частково у розмірі 15 120,00 грн.

На адвокатський запит відповідачем було надано листа за вих. 0800- 0401-8/78315 від 07.08.2025, яким повідомлено, зокрема, наступне:

«Згідно інформації, яка міститься в електронній пенсійній справі померлого ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Виплата пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призупинена з 01.05.2023 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закон № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану» особам, які проживають на територіях активних бойових дій або тимчасово окупованих територіях України, і виплату пенсій яким було припинено, виплата пенсії може бути відновлена за поданими з використанням відділеного кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис», створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, заявами про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках або заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу або особисто звернутися до органу Пенсійного фонду із заявою про поновлення виплати пенсії.

За життя отримувач пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії не звертався, тому поновити виплату пенсії після її призупинення немає законних підстав.

До управління 29.10.2024 надійшов запит нотаріуса про надання довідки на ОСОБА_2 щодо наявності недоодержаної пенсій. Інформацію надано до набрання законної сили Постанови № 299, тому суму було зазначено з місяця неотримання пенсії до місяця смерті ОСОБА_2 . На запит державного нотаріуса була надана довідка від 04.11.2025 року на суму 71 790,00 грн. за період з березня 2022 по серпень 2024 р. Враховуючи вимоги Закону № 1058, після смерті пенсіонера залишилась недоодержана пенсія за період з 01.03.2022 по 30.04.2023 нарахована, але не виплачена за життя ОСОБА_2 в загальному розмірі 30240,00 грн., частка якої була нарахована і виплачена в червні поточного року в розмірі 15120, 00 грн. на одного спадкоємця».

Позивач вважає, що він, як спадкоємець за законом, який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, має право на отримання нарахованої, але не отриманої ОСОБА_2 за життя пенсії у розмірі 35 895, 00 грн. (1/2 частка у спадщині), з яких відповідачем сплачено позивачу тільки 15120,00 грн. Різниця у сумі недоотриманої пенсії становить 20 775,00 грн. Враховуючи те, що відповідач порушує його право власності на вказану суму коштів, просить суд стягнути з відповідача на його користь недоотриману пенсію у розмірі 35 895, 00 грн., яка набута в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 06.01.2026 відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

21.01.2026 на адресу суду, через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву представник відповідача ОСОБА_3 у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, зазначивши наступне.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.05.2023 у звязку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058.

До управління надійшов адвокатський запит про надання довідки щодо наявності недоодержаної пенсій. Інформацію надано до набрання законної сили Постановою № 299, тому суму було зазначено з місяця неотримання пенсії до місяця смерті ОСОБА_2 . Крім того, на запит державного нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії померлого, відповідачем було надано довідку від 04.11.2025 року на суму 71790,00 грн. за період з березня 2022 по серпень 2024.

Оскільки, за життя отримувач пенсійних виплат ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не звертався, тому поновити виплату пенсії після її зупинення немає законних підстав.

Враховуючи вимоги Закону № 1058, після смерті пенсіонера залишилась недоодержана пенсія за період з 01.03.2022 по 30.04.2023р нарахована, але не виплачена за життя ОСОБА_2 в загальному розмірі 30 240,00 грн., частка якої була нарахована і виплачена в червні поточного року в розмірі 15 120, 00 грн. на одного спадкоємця.

Отже, недоотримана пенсія у сумі 15 120,00 грн виплачена в повному обсязі (суми фактично нараховані померлому за період з 01.03.2022 по 30.04.2023), а тому, у зв`язку з вищезазначеним, недоотримані кошти відсутні.

За викладених обставин, відповідач вважає, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 18.02.2026 закрито підготовче провадження вказаної цивільної справи та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Василенко Л.О. позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить у позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вислухавши представника позивача, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , перебувала на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.05.2023 було призупинено у зв`язку із тривалою неоплатою відповідно до п. 4 частини першої ст. 49 Закону № 1058.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Розівка Пологівського району, Запорізької області, помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого 09.10.2024 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 840.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.04.2025 державним нотаріусом Вільнянської нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на частку у спадщині та дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на частку у спадщині. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з недоотриманої пенсії, що зберігається в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, у сумі 71 790,00 грн., що підтверджується Довідкою, виданою відділом опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 04.11.2024 за № 0800-0401-8/100233 (спадкова справа № 246/2024, зареєстровано в реєстрі за № 341).

В червні 2025 року відповідачем було виплачено позивачу 15 120,00 грн. недоотриманої ОСОБА_2 пенсії.

Листом за вих. 0800-0401-8/78315 від 07.08.2025 відповідач повідомив про повний розрахунок з позивачем та виплату усіх належних сум. Також, у листі зазначалося про те, що з 01.05.2023 виплата пенсії ОСОБА_2 була призупинена, із заявою щодо поновлення померлий не звертався.

Аналізуючи вказані докази, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одним із спадкоємців за законом після смерті батька ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з права на одержання суми недоотриманої пенсії у розмірі 71 790,00 грн. в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, яка належить спадкодавцю, але не була ним одержана за життя, що підтверджується Довідкою, виданою відділом опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 04.11.2024 за № 0800-0401-8/100233. Таким чином, ОСОБА_1 має право на спадщину у розмірі частки у розмірі 35 895,00 грн. (1/2 частка у спадщини). Однак, розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 було зменшено відповідачем, та сплачено позивачу у розмірі 15 120 грн. Внаслідок чого утворилася різниця у сумі 20 775,00 грн.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Верховний Суд у постанові від 23.02.2022 у справі № 428/10113/20 вказав таке: «Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь- яких часових обмежень.

Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Правовий аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).

Відтак, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нарахована, але не отримана за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсія у розмірі 71 790,00 грн. входить до складу спадкового майна, яке залишилося після його смерті, а позивач ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом набув право власності на спадщину у розмірі частки, а тому має право на отримання недоотриманої за життя його батька пенсії у розмірі частки що становить 35 895,00 грн., а з урахуванням виплаченої відповідачем позивачу суми недоотриманої пенсії у розмірі 15 120,00 грн., розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 становить 20 775,00 грн. (1/2 частка спадщини).

Твердження відповідача про те, що пенсіонеру ОСОБА_2 з 01.05.2023 виплата пенсії була призупинена, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 15.04.2025 державним нотаріусом, у якому зазначено, що ОСОБА_1 успадкував право на частку на недоотриману пенсії у розмірі 71 790,00 грн., належних спадкодавцеві на підставі Довідки, виданої відділом опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 04.11.2024 за № 0800-0401-8/100233, відповідно до якої зазначено залишок недоотриманої пенсії у зазначеному розмірі.

Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна в межах своєї частки.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019.

Слід зазначити, що вказана справа розглядається в порядку цивільного судочинства, стосується спадкових прав позивача та захисту його права власності на спадкове майно, а не зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а тому стягнення з Головного управління ПФУ в Запорізькій області грошової суми, успадкованої позивачем після смерті ОСОБА_2 , є ефективним захистом порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, яка входить до складу спадщини і не була отримана спадкодавцем за життя, проаналізувавши у сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії у розмірі 20 775 (двадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення судового рішення, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б.

Суддя В.О. Макаров