МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. Справа № 370/851/26

Провадження № 2-з/370/3/26

Суддя Макарівського районного суду Київської області Сініцина О. С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

у с т а н о в и л а:

До Макарівського районного суду Київської області через систему «Електронний суд» 24 березня 2026 року від представника, адвоката Горобця Руслана Васильовича надійшла заява про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви, в якій просив вжити заходи забезпечення, шляхом заборони вчинення певних дій, а саме, заборонити:

- землевпорядній організації ФПП «Санвінд «Макарів СВ Проект» вчиняти дії з розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Макарівському районному виробничому відділу Київської обласної філії Центру ДЗК вчиняти дії щодо внесення даних про земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в ДЗК та надання витягу;

- Макарівській селищній раді вчиняти дії щодо погодження документації та приймати рішення про передачу у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутися до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Підстави предмету позову.

Між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 вересня 1995 року був укладений шлюб.

Під час шлюб,у 09.03.2000 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав однокімнатну квартиру, загальною площею 42,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, 30 червня 2004 року між ОСОБА_2 та його матір`ю ОСОБА_3 був укладений договір міни, за яким мати ОСОБА_3 поміняла належний їй будинок АДРЕСА_1 на належну квартиру АДРЕСА_3 .

Зі свого боку, заявниця ОСОБА_1 надала згоду на укладення такого договору від 30.06.2004 щодо міни квартири, що належала подружжю на праві спільної сумісної власності, так як придбана у зареєстрованому шлюбу, на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 .

Зокрема, позовні вимоги стосуватимуться поділу майна житлового будинку, загальною площею 55,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 6365950, на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Черняк О.В. 30 червня 2004 року, який є спільною сумісною власністю набутого під час перебування сторін у шлюбі.

Необхідність у вжитті заходів забезпечення зумовлена тим, що 10 березня 2026 року за адресою мешкання заявниці по АДРЕСА_1 приїхали представниками землевпорядної організації ФПП «Санвінд «Макарів СВ Проект» та на замовлення майбутнього відповідача почали виконувати заміри земельної ділянки. Присутній майбутній відповідач ОСОБА_2 повідомив заявниці, що вважає себе єдиним власником вказаного будинку, а тому планує одноособово набути статус власника і земельної ділянки під ним.

Отже, така поведінка майбутнього відповідача та зазначені дії з його боку, дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, може створити ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача та утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи дійшов такого висновку.

За змістом статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується, забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 1 частини першої статті 152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина перша статті 153 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17. Також суд зазначає, що згідно із сталою практикою Верховного Суду, забезпечення позову у спорах про поділ майна подружжя.

Ураховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви обставини та її обґрунтування, предмет майбутнього позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та майбутнім предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника.

Тимчасове обмеження майнових прав та інтересів ОСОБА_2 визнається судом необхідним та пропорційним втручанням у такі права, оскільки воно спрямоване на реалізацію основних завдань цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-159, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України суддя

п о с т а н о в и л а:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заборонити землевпорядній організації ФПП «Санвінд «Макарів СВ Проект» вчиняти дії з розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Макарівському районному виробничому відділу Київської обласної філії Центру ДЗК вчиняти дії щодо внесення даних про земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в ДЗК та надання витягу.

Заборонити Макарівській селищній раді вчиняти дії щодо погодження документації та приймати рішення про передачу у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформація учасників:

- стягувач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- боржник ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.С. Сініцина