ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 366/1191/21

провадження № 61-8555св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Пророка В. В.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - Фермерське господарство «Еко-Хаус»,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_5 як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року у складі судді Гончарука О. П. та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року у складі колегії суддів Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Гуля В. В.у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Фермерського господарства «Еко-Хаус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Еко-Хаус» (далі - ФГ «Еко-Хаус») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

06 жовтня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимової Т. І. до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

06 грудня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимової Т. І. до суду надійшли клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, при цьому зазначено, що наслідки заявлення цього клопотання позивачу відомі, та наголошено на тому, що у зв`язку з розірванням договору про надання правничої (правової) допомоги з адвокатом Шейко В. В. єдиним законним представником позивача є адвокат Герасимова Т. І.

Окрім того, 06 грудня 2023 року від адвоката Шейко В. В. до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи до з`ясування питання представництва позивача, оскільки договір про надання правничої (правової) допомоги від 08 лютого 2021 року № 08/02 офіційно не розірваний.

06 грудня 2023 року до суду надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження у справі від адвоката Олійника А. М. (представника батька дітей ОСОБА_5 ), у якому він просив суд відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку із забезпеченням якнайкращих інтересів дітей у цьому провадженні, оскільки вони також є позивачами у цій справі.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Іванківський районний суд Київської області ухвалою від 06 грудня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимової Т. І. про закриття провадження у справі задовольнив.

Закрив провадження у цивільній справі № 366/1191/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , до ФГ «Еко-Хаус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Роз`яснив сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду стосовно спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керувався тим, що позивач, діючи через свого представника адвоката Герасимову Т. І., що має належним чином підтверджені повноваження на представлення інтересів позивача, відмовилася від позову.

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката Олійника А. М. про відмову позивачу та її представнику у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_1 представляє інтереси своїх дітей у цьому цивільному процесі і саме вона як мати визначає, як краще для її неповнолітніх дітей, тому твердження адвоката Олійника А. М. про порушення інтересів дітей є безпідставним та не ґрунтується на законі.

Київський апеляційний суд постановою від 28 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що саме позивач ОСОБА_1 представляє інтереси своїх дітей у цьому процесі і вона як мати визначає, що саме краще для її неповнолітніх дітей, водночас відповідач взагалі не зазначив, яким чином і які саме права чи інтереси дітей порушуються оскарженою ухвалою.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У червні 2024 року ОСОБА_5 як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подав на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України і мотивував тим, що, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не врахував, що дії ОСОБА_1 як законного представника неповнолітніх дітей щодо відмови від позову, суперечать законним правам та інтересам дітей, оскільки позов подавався для захисту прав дітей на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

ОСОБА_5 подала заяву про відмову від позову з метою шантажу відповідача.

Суд першої інстанції не дослідив заяву адвоката Шейко В. В. про перенесення розгляду заяви про залишення позову без розгляду до з`ясування питання її представництва інтересів дітей, оскільки договір про надання правової допомоги від 08 лютого 2021 року № 08/02 не був розірваний.

Суд не взяв до уваги заперечення відповідача на заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Заявник у касаційній скарзі також посилається на те, що суди не врахували висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі 372/1652/18; у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 234/19213/17, від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 10 лютого 2021 року у справі № 910/6681/20.

Також вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо незаконності / законності ініціювання одним із батьків дітей заяви про закриття провадження у справі за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що поданий відповідним із батьків дітей як законним представником.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 26 серпня 2024 рокувідкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з Іванківського районного суду Київської області.

23 вересня 2024 року справу № 366/1191/21 передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини, з`ясовані апеляційним судом

У травні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ФГ «Еко-Хаус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

06 жовтня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимової Т. І . до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

06 грудня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимової Т. І. до суду надійшли клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, при цьому зазначено, що наслідки заявлення цього клопотання позивачу відомі, та наголошено на тому, що у зв`язку з розірванням договору про надання правничої (правової) допомоги з адвокатом Шейко В. В. єдиним законним представником позивача є адвокат Герасимова Т. І.

Окрім того, 06 грудня 2023 року від адвоката Шейко В. В. до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи до з`ясування питання представництва позивача, оскільки договір про надання правничої (правової) допомоги від 08 лютого 2021 року № 08/02 офіційно не розірваний.

06 грудня 2023 року до суду надійшло заперечення на клопотання про закриття провадження у справі від адвоката Олійника А. М. (представника батька дітей ОСОБА_5 ), у якому він просить суд відмовити у задоволенні цього клопотання у зв`язку із забезпеченням якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей у цьому провадженні, оскільки вони також є позивачами у справі.

Іванківський районний суд Київської області ухвалою від 06 грудня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимової Т. І. про закриття провадження у справі задовольнив.

Закрив провадження у цивільній справі № 366/1191/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , до ФГ «Еко-Хаус» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Роз`яснив сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду стосовно спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

У пункті 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Також обов`язок суду роз`яснити учасникам судового процесу наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій передбачено пунктом 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Отже, відмова від позову є одностороннім вільним волевиявлення позивача шляхом здійснення процесуальної дії, спрямованої на завершення розгляду судом справи. У разі подання позивачем такої заяви суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає подана заява дійсній волі позивача та роз`яснити позивачу наслідки вчинення такої дії.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 вересня 2020 року у справі № 520/13115/16, від 10 лютого 2021 року у справі № 2-5015/10, від 02 лютого 2022 року у справі № 538/1818/20, від 28 квітня 2022 року у справі № 138/2763/20.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України).

Відповідно до частини першої статті 242 ЦПК України законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей є батьки (усиновлювачі).

Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень (стаття 154 СК України).

Ураховуючи те, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Герасимова Т. І. подала до суду першої інстанції заяву про відмову від позовних вимог, яка відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, і це є диспозитивним правом позивача, наслідки відмови від позову позивачу відомі й зрозумілі, тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, перевіривши повноваження представника позивача, правильно прийняв відмову позивача від позовних вимог та закрив провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди першої та апеляційної інстанцій ухваленими рішеннями порушили права та законні інтереси дітей, оскільки позбавили їх права на судовий захист, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач ОСОБА_1 представляє інтереси своїх дітей у цій справі, і саме вона як мати визначає, що саме краще для її неповнолітніх дітей, водночас відповідач не зазначив, яким чином і які саме права чи інтереси дітей порушуються оскаржуваними рішеннями.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив заяву адвоката Шейко В. В. про перенесення розгляду заяви про залишення позову без розгляду до з`ясування питання її представництва інтересів дітей, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції розглянув вказану заяву Шейко В. В. та зазначив, що позивач неодноразово наголошувала на тому, що у зв`язку з розірванням договору про надання правничої допомоги з адвокатом Шейко В. В. єдиним законним представником позивача є адвокат Герасимова Т. І., а тому заява адвоката Шейко В. В. про перенесення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Також колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача на заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, оскільки суд першої інстанції надав оцінку запереченням відповідача та зазначив, що саме позивач ОСОБА_1 представляє інтереси своїх дітей у цій справі і, діючи в їхніх інтересах, наділена правом визначати доцільність продовження судового розгляду. Водночас відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відмова від позову може призвести до порушення прав чи інтересів дітей.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що суди не врахували висновків, викладених:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21), відповідно до яких процесуальний представник не заміщає сторону в цивільному судочинстві, а діє поряд із нею, на захист її суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів; особиста участь у справі дитини не є перешкодою для участі у цій справі батьків дитини як її законних представників; здійснювати захист прав дитини, в тому числі у судах, у першу чергу покликані її батьки; захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності;

- у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 234/19213/17 (провадження № 61-16113св19), про те, що під час вирішення спору щодо дитини суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких містить у собі знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення;

- у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20 (провадження № 61-9115св22), відповідно до яких сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини;

- у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 910/6681/20, про те, що реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Оскаржувані судові рішення не суперечать зазначеним правовим висновкам, оскільки у цій справі позивач діяла як законний представник дітей та здійснювала процесуальні права в їхніх інтересах. За наведених обставин справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про те, що закриття провадження у справі за заявою позивача як матері неповнолітніх дітей не порушує прав, свобод чи законних інтересів дітей. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження протилежного.

Висновки про те, що закриваючи провадження у справі за заявою позивача про відмову від позову, суд не допустив порушень прав та законних інтересів дітей, викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 990/300/25 (провадження № 11-287спа25).

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо незаконності / законності ініціювання одним із батьків дітей заяви про закриття провадження у справі за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що поданий відповідним із батьків дітей як законним представником.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо представництва інтересів дітей, зокрема і щодо представництва їхніх прав та інтересів у суді. Нормами чинного законодавства не передбачено виключного права одного з батьків на звернення до суду в інтересах дітей. Кожен з батьків як законний представник дітей вправі самостійно здійснювати належні стороні процесуальні права, зокрема на подання позову чи подання заяви про відмову від позову. Тому вчинення зазначених дій одним із батьків у межах наданих законом повноважень не суперечить якнайкращим інтересам дітей та не свідчить про порушення їхніх прав чи законних інтересів.

Враховуючи усі обставини справи, що мають істотне значення для прийняття справедливого рішення, Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 415 Цивільного процесуального кодексу України постанова оформлена суддею Петровим Є. В.

Суддя-доповідач В. В. Пророк
СуддіА. І. Грушицький
А. А. Калараш
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров