Провадження №2/752/2699/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника позивача Маринушкіна А.Г.,

представника відповідача Валька І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меддів» про стягнення грошових коштів та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Маринушкін А.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою доТовариства з обмеженою відповідальністю «Меддів» (далі - ТОВ «Меддів») про стягнення грошових коштів та інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18.03.2021 між ТОВ «Меддів» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 03/2021 на загальну суму 5 500 000 грн.

18.03.2021 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був укладений договір поруки щодо забезпечення виконання ТОВ «МЕДДІВ» зобов`язань за вказаним договором позики, договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., зареєстрований у реєстрі за №1010.

18.03.2021 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, посвідчений тим же нотаріусом, зареєстрований у реєстрі за № 1011, відповідно до якого у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики № 03/2021 від 18.03.2021 було передано в іпотеку по 1/2 частини нежитлових приміщень з № 1 по № 20 (група приміщень №109 офісно-складського призначення), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виступили майновими поручителями, як співвласники об`єкта нерухомості. Договір іпотеки від 18.03.2021 містив застереження про право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі без звернення до суду, реалізація предмета іпотеки відбувається в позасудовому порядку на підставі положень статті 38 Закону України «Про іпотеку» (п. 2.3. Договору іпотеки від 18.03.2021).

Право власності на зазначений об`єкт нерухомості загальною площею 311,30 кв.м - частини нежитлових приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складського призначення), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ) належало ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках (по 1/2) на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васьківською В.С., реєстровий номер № 638.

Внаслідок неналежного виконання ТОВ «Меддів» зобов`язань за договором позики №03/2021 від 18.03.2021 ОСОБА_2 , як іпотекодержатель, реалізував предмет іпотеки відповідно до пункту 2.3 договору іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу від 24.08.2022 з ОСОБА_4 . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., реєстровий №1426, здійснено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_4 , припинено право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 фактично виконала частину зобов`язань ТОВ «Меддів» за договором позики № 03/2021 від 18.03.2021 за рахунок власного майна.

Станом на дату реалізації іпотечного майна 24.08.2022 залишок непогашеної заборгованості ТОВ «Меддів» перед кредитором за договором позики № 03/2021 від 18.03.2021 становив 3299397,26 грн.

Таким чином, вартість реалізованої 1/2 частини об`єкта нерухомості, що належала ОСОБА_1 , була використана для часткового покриття заборгованості ТОВ «Меддів», яка становила 1649698,63 грн. Таким чином, позивач, як майновий поручитель, фактично виконала частину зобов`язань боржника за рахунок втрати належного їй майна.

Позивачка зазнала реальної майнової шкоди у вигляді втрати права власності на 1/2 частку нерухомого майна, а з урахуванням знецінення гривні за період з 25.08.2022 по 06.05.2025 зазнала інфляційних втрат на суму 479154,43 грн.

08.05.2025 позивач направила вимогу до відповідача щодо здійснення погашення у розмірі 1649698,63 грн. та інфляційних втрат у розмірі 479154,43 грн. протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги. Дана вимога була отримана представниками відповідача 13.05.2025 та 15.05.2025, проте на момент подання цієї позовної заяви погашення відповідачем здійснено не було.

24.08.2022 відбулось звернення стягнення на предмет іпотеки, а не добровільне виконання майновим поручителем забезпеченого зобов`язання, за якого відбулося лише часткове задоволення вимог іпотекодержателя у розмірі 3299397,26 грн. Отже, у спірних правовідносинах не відбулись, ані заміна кредитора в зобов`язанні (суброгація), ані виникнення регресних зобов`язань. Разом з тим, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, позивачка втратила право власності на 1/2 частину об`єкта нерухомого майна, вартість якої становила 1649698,63 грн.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тому позивачкою нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 479154,43 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти у розмірі 1649698,63 грн. як відшкодування вартості майна та інфляційні втрати у розмірі 479154,43 грн.

11.07.2025 адвокат Валько І.В., який діє в інтересах ТОВ «Меддів», подав відзив на позовну заяву, в якому не погодився із заявленими вимогами.

Відповідач визнає, що укладання 18.03.2021 з ОСОБА_2 договору позики № 03/2021, а також договорів іпотеки від 18.03.2021 та поруки від 18.03.2021.

Відповідає дійсності те, що 25.05.2022 ОСОБА_2 пред`явив вимогу ТОВ «Меддів» та поручителям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 18.03.2021 у розмірі 3299397,26 грн., з яких 2800000 грн. - сума неповернутої позики, 219397,26 грн. - пеня, 280000 грн. - штраф 10% від суми неповернутої позики.

Нежиле приміщення, яке перебувало в іпотеці, було продане ОСОБА_4 24.08.2022 за ціною 3004100 грн., яка відповідала оціночній вартості згідно Звіту про оцінку ринкової вартості нерухомого майна ТОВ «Шерлі груп» від 05.07.2022.

Таким чином, продаж майна поручителів-іпотекодавців привела до погашення перед ОСОБА_2 боргу у сумі 3004100 грн. з 3 299 397,26 грн. заборгованості, а кожен поручителів витратив на погашення боргу свої активи вартістю 1502050 грн. (3004100 грн. / 2).

Водночас, право вимоги до боржника у нового поручителя виникає після повного виконання поручителем своїх зобов`язань. Часткове виконання поручителем зобов`язань за договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Позивачем не було повідомлено про ще один правочин, який має відношення до правильності оцінки фактичних обставин справи та повністю спростовує правомірність позовних вимог.

Так, 16.10.2023 після укладення договору щодо продажу нерухомості, між ТОВ «МЕДДІВ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений Договір про врегулювання спірних питань

Відповідно до п. 1.1.6., 2.1.1. договору врегулювання ОСОБА_2 зобов`язався сплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кошти у розмірі 2000000 грн. на двох (по 1000000 грн. кожній) та заявляв про відсутність у нього претензій до ТОВ «Меддів», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Підписанням цього договору врегулювання сторони підтвердили факт отримання по 1000000 грн.

Після отримання таких коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1502050 грн. витрачених активів отримали компенсацію в розмірі 1000000 грн., залишок до відшкодування кожній залишився у розмірі 502050 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору врегулювання сторони підписанням цього Договору заявляють про відсутність будь-яких претензій та/або вимог один до одного у зв`язку з продажем Об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу від 24.08.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар, за реєстровим № 1426, з метою погашення заборгованості Сторони 2, Сторони 3 та Сторони 4, що виникла на підставі договору позики № 03/2021 від 18.03.2021, а також припиненням у зв`язку з цим договору позики №03/2021 від 18.03.2021.

Отже, договором врегулювання сторони - ТОВ «МЕДДІВ», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заявили про відсутність претензій та вимог одна до одної. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили свої права вимоги до відповідача у розмірі 502050 грн., тобто фактично відбулося припинення зобов`язання за домовленістю сторін в порядку норм ч. 1 ст. 604 ЦК України. Припинення зобов`язання ТОВ «Меддів» перед поручителями також підтверджується тим, що з моменту укладення договору врегулювання і до 2025 року ТОВ «МЕДДІВ» не заявлялись вимоги від поручителів. Отже, позовна вимога про відшкодування вартості майна у розмірі 1649698,63 грн. неправомірна.

В період з 24.08.2022 (день продажу майна поручителів) до 16.10.2023 (день укладення договору врегулювання) поручителі могли пред`явити ТОВ «Меддів» вимогу про компенсацію сплачених коштів протягом семиденного строку з моменту пред`явлення вимоги. Але такої вимоги відповідачу не направлялося.

ТОВ «МЕДДІВ» не було стороною договору купівлі-продажу від 24.08.2022, яким звернуто стягнення на майно іпотекодавців. Про існування такого договору компанії стало відомо пізніше. Поручителі не повідомляли ТОВ «Меддів» про виконання ними частково обов`язку зі сплати коштів кредитору ОСОБА_2 .

Ні договором поруки, ні договором іпотеки не встановлено строку виконання ТОВ «Меддів» свого зобов`язання перед новими позикодавцями. Отже, у період з 24.08.2022 до 16.10.2023 обов`язок ТОВ «Меддів» сплачувати кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не настав. Так як обов`язок було припинено 16.10.2023 в результаті укладеного договору врегулювання, то вимога позивача від 13.05.2025 не мала законних підстав для її задоволення.

Право позивачки не було порушене, тому судового захисту воно не потребує.

Щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 479154,43 грн., зазначив, що у позові відсутній розрахунок цієї суми, тому перевірити правильність позовної вимоги у цій частині неможливо. Вимога про стягнення інфляційних втрат є похідною від основної вимоги, а відсутність основного зобов`язання унеможливлює нарахування інфляційних втрат.

Навіть за умови існування такого зобов`язання розраховувати його з 25.08.2022 немає підстав, адже вимога до відповідача не заявлялася і момент для початку відліку строку прострочення виконання зобов`язання не настав. Відповідач був боржником за договором позики, а ОСОБА_2 - кредитором-позикодавцем. Виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 всіх своїх обов`язків як поручителя мало привести до того, що вони ставали б новим кредитором у договорі позики. Водночас за приписами п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_1 як позикодавець не вправі нараховувати 3% річних та інфляційні збитки за договором позики від 18.02.2021 за період з 24.02.2022 і до сьогодні. Таким чином, позовна вимога про стягнення інфляційних збитків не підлягає задоволенню.

Досудова вимога позивача від 06.05.2025 містила прохання про компенсацію збитків позивачу і також не містила доказів. Натомість право вимоги, яке існувало з 24.08.2022 до 16.10.2023, було договірним зобов`язанням, а не збитками.

Відповідач очікує понести судові витрати в частині витрат на правову (правничу) допомогу за зазначеними у договорі про надання правничої допомоги тарифами в розмірі орієнтовно 50000 грн. (2500 грн. за 1 годину надання послуг, 5000 грн. за 1 засідання).

Просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

24.02.2026 представник позивачки подав заяву про збільшення позовних вимог, яку протокольною ухвалою залишено без розгляду з огляду на пропуск строку на її подання.

26.06.2025постановлено ухвалу про залишення позову без руху.

27.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

17.07.2025 постановлено ухвалу про забезпечення позову.

23.09.2025постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.01.2026 постановлено ухвалу про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову.

Представники сторін підтвердили доводи, викладені в заявах по суті справи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками (по 1/2 частці) нерухомого майна - нежилі приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Васьківською В.С. за реєстр. №638, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2018 №141924252.

Згідно з висновком, зробленим ТОВ «Всеукраїнській експертний союз», станом на 18.10.2018 оціночна вартість вищезазначеного нерухомого майна становить 5475000 грн.

18.03.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів» укладений договір позики №03/2021 за умовами якого, останнє отримало у безпроцентну позику грошові кошти в розмірі 5000000 грн. у безготівковій формі на строк до 30.06.2021, включно. (п.1.1., 2.1., 2.2., 3.1., 4.1. договору позики).

У п.5 договору позики від 18.03.2021 №03/2021 сторони домовились, що зобов`язання за цим договором забезпечуються порукою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Додатково для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики та поруки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передають в іпотеку позикодавцю нерухоме майно - нежилі приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складського призначення), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ), які є приватною власністю поручителів.

Відповідно до п.5.4 договору позики від 18.03.2021 №03/2021 у випадку, якщо позичальник у встановлений у п. 4.1. цього договору строк не поверне позикодавцю суму позики, позикодавець за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити всі свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент їх фактичного задоволення.

18.03.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладений договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бондар Т.М. за реєстровим №1010.

За умовами цього договору поручителі поручаються перед кредитором за виконання ТОВ «Меддів» свого обов`язку за договором позики №03/2021 (повернення суми позики у розмірі 5500000 грн.) укладеним 18.03.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів». Поручителі поручаються перед ОСОБА_2 за виконання ТОВ «Меддів» свого обов`язку в повному обсязі і відповідають за порушення виконання ним зобов`язання (.п.1. договору поруки).

Відповідно до п.2 договору поруки у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п.5 договору поруки до поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

18.03.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бондар Т.М. за реєстровим №1011.

За умовами цього договору іпотекодавці у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 18.03.2021 №03/2021, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів», та договору поруки від 18.03.2021 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передають іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а іпотекодержатель приймає його в іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі (п.1.1. договору іпотеки).

Предметом іпотеки є нерухоме майно - нежилі приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складського призначення), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ), ринкова вартість яких становить 5500000 грн. (п.1.2.,1.3. договору іпотеки).

Відповідно до п.2.3. договору іпотеки від 18.03.2021 звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснювались на підставі договору купівлі-продажу шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.2.3. договору іпотеки від 18.03.2021 у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі-продажу. Продаж предмету іпотеки здійснюється в порядку, передбаченому, чинним законодавством України. Даним договором іпотекодавці уповноважують іпотекодержателя подавати та отримувати від імені іпотекодавців довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу, сплачувати всі необхідні платежі, підписувати договір купівлі-продажу предмету іпотеки, а також виконувати всі інші дії, пов`язані, які пов`язані з продажем предмету іпотеки. У разі продажу предмета іпотеки іпотеки, іпотекодержатель має право отримати грошові кошти, виручені від продажу та спрямувати їх на погашення витрат іпотекодержателя та заборгованості за основним договором. Якщо Предмет іпотеки буде продано за суму більшу, ніж сума: заборгованості та витрат іпотекодержателя, залишок грошових коштів від його продажу іпотекодержатель повертає іпотекодавцям. Дане застереження, вказане в розділі 2 цього договору, визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 18.03.2021 №248891361до реєстру внесений запис про іпотеку №41059542, підстав реєстрації: договір іпотеки від 18.03.20121 №1011, посвідчений приватним нотаріусом Бондар Т.М.

02.06.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів» укладена додаткова угода №01 до договору позики, в якій сторони погодили строк повернення позики до 31.08.2021, включно.

17.12.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів» укладена додаткова угода №03 до договору позики, в якій були змінені реквізити сторін.

24.08.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бондар Т.М. за реєстровим №1426.

За умовами цього договору ОСОБА_4 придбав у власність нежилі приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ). Нежилі приміщення, що відчужуються належать іпотекодавцям. Право продажу нежилих приміщень виникло у продавця у зв`язку з порушенням умов договору іпотеки, посвідченого 18.03.2021 приватним нотаріусом Бондар Т.М., за реєстр. №101 (.1.1., 1.2., 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.1., 2.2. згідно зі звітом про експертну оцінку ринкової вартості нерухомого майна, складеного ТОВ «Шерлі груп», ринкова вартість нежилих приміщень, що відчужується за цим договором станом на 02.08.2022 складає 3004100 грн. Продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчиняється за 3004100 грн.

26.08.2022 ОСОБА_2 зробив заяву, яку посвідчив приватний нотаріус Бондар Т.М., за реєстр. №101, про те, що ТОВ «Меддів» не виконало зобов`язання щодо повернення йому суми позики в розмірі 5000000 грн. за договором позики від 18.03.2021, ним задоволено вимоги за рахунок нерухомого майна - нежилих приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), площею 311,3 кв.м. Просив зняти заборону відчуження, припинити іпотеку.

16.10.2023 між ОСОБА_2 , ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір про врегулювання спірних питань, в якому сторони досягли згоди щодо такого:

ТОВ «Меддів», як позичальник, за договором позики № 03/2021 від 18.03.2021, поручителі ТОВ «Меддів», як боржника, за виконання останнім своїх зобов`язань за договором позики №03/2021 від 18.03.2021 на підставі договору поруки, посвідченого 18.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., за реєстровим №1010, визнають факт виникнення заборгованості перед позикодавцем ОСОБА_2 (за договором позики №03/2021 від 18.03.2021) у розмірі 3159780 (три мільйони сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 82 копійки станом на 23.08.2023 - 24.08.2023 на підставі договору позики № 03/2021 від 18.03.2021 (п.1.1.1 договру);

Боржник та поручителі визнають правомірність та легітимність продажу ОСОБА_2 нежилих приміщень з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 3004100 грн. згідно звіту, складеного ТОВ «Шерлі груп», шляхом укладання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар, за реєстровим №1426, з метою погашення заборгованості боржника та поручителів перед ОСОБА_2 зазначеної у п.п. 1.1.1 цього Договору, на підставі Договору іпотеки (з майновим поручителем), укладеного між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , з іншої сторони, та посвідчений 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., за реєстровим №1011 (п. 1.1.2. договору).

Відповідно до п.1.1.6. договору про врегулювання спірних питань від 16.10.2023 ОСОБА_2 сплачує грошові кошти у розмірі 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в рівних частинах в день підписання цього договору, а також заявляє про відсутність будь-яких претензій (у тому числі майнового характеру) до ТОВ «Меддів» (), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з питань, пов`язаних з укладенням та виконанням договору позики №03/2021 від 18.03.2021, укладеного між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) як позикодавцем та ТОВ «Меддів» ()як позичальником.

В п.1.2. договору про врегулювання спірних питань від 16.10.2023 сторони підписанням цього договору заявляють про відсутність будь-яких претензій та/або вимог один до одного у зв`язку з продажем об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу від 24.08.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.М. Бондар, за реєстровим № 1426 з метою погашення заборгованості ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що виникла на підставі договору позики №03/2021 від 18.03.2021, а також припиненням у зв`язку з цим договору позики № 03/2021 від 18.03.2021.

В п.2.1.1. встановлений обов`язок ОСОБА_2 виплатити на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000000 (два мільйони) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в рівних частинах в день підписання цього договору. Виконання цього обов`язку ОСОБА_2 на момент підписання цього договору підтверджується розписками, що видані 16.10.2023 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

16.10.2023 представниця ОСОБА_2 зробила заяву, посвідчену приватним нотаріусом Турчак С.М. за реєстр. №2983, про те, що він заявляє про відсутність будь-яких вимог та претензій до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Меддів», пов`язаних зі зверненням стягнення на нежилі приміщення з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та про відсутність будь-яких претензій (у тому числі майнового характеру) до ТОВ «Меддів» ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з питань, пов`язаних з укладанням та виконанням договору позики №03/2021 від 18.03.2021, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів».

Отримання позивачкою грошових коштів в розмірі 1000000 грн. від ОСОБА_2 не оспорювалось та було визнано представником позивача.

05.05.2025 позивачка звернулась з вимогою до ТОВ «Меддів» погасити вартість половини об`єкта нерухомості і була використана для часткового погашення заборгованості в 1649698,63 грн. та інфляційних втрат в розмірі 479154,43 грн.

Листом від 12.06.2025 №1206/01 ТОВ «Меддів» повідомило, що не заподіювало шкоди позивачці.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо предметом застави є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст. 577 ЦК України).

Частиною 1-2, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 -2 ст. 11 Закону україни «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч.1-3 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною першою ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що18.03.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Меддів» укладений договір №03/2021 безпроцентної позики на суму 5000000 грн. на строк до 31.08.2021, включно.

Виконання боржником зобов`язань за договором позики були забезпечені порукою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а також передачею в іпотеку нежилих приміщення з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власниками яких в рівних частках були поручителі.

ТОВ «Меддів» свої зобов`язання як боржник за договором позики від 18.03.2021 №03/2021 не виконало, внаслідок чого у ОСОБА_2 ,, як іпотекодержателя виникло право, передбачене п.2.3. договору іпотеки від 18.03.2021 на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_2 , як іпотекодержатель реалізував зазначене право та 24.08.2022 продав ОСОБА_4 нежилі приміщення з №1 по №20 (група приміщень №109 офісно-складські (літ. А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), співвласниками яких були іпотекодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Нежилі приміщення були продані за ринковою вартістю в розмірі 3004100 грн.

З наведеного можна зробити висновок, що позикодавець задовольнив свої вимоги за договором займу за рахунок іпотечного майна.

Вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як поручителів ТОВ «Меддів» за договором позики від 18.03.2021 №03/2021, ОСОБА_2 не заявляв.

16.10.2023 між ОСОБА_2 , ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір про врегулювання спірних питань, в якому сторони боржник та поручителі за договором позики №03/2021 від 18.03.2021визнали факт виникнення заборгованості перед позикодавцем ОСОБА_2 у розмірі 3159780,82 грн. станом на 23.08.2023 - 24.08.2023, а також визнали правомірність та легітимність продажу ОСОБА_2 предмету іпотеки за ціною 3004100 грн. шляхом укладання договору з ОСОБА_4 з метою погашення заборгованості боржника та поручителів перед ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1.1.6. договору про врегулювання спірних питань від 16.10.2023 ОСОБА_2 виплатив грошові кошти у розмірі 2 000 000 грн. на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в рівних частинах в день підписання цього договору, а також заявив про відсутність будь-яких претензій (у тому числі майнового характеру) до боржника та поручителів з питань, пов`язаних з виконанням договору позики №03/2021 від 18.03.2021.

Усі сторони договору про врегулювання спірних питань від 16.10.2023 зазначили про відсутність будь-яких претензій та/або вимог один до одного у зв`язку з продажем предмета іпотеки за договором купівлі-продажу від 24.08.2022 з метою погашення заборгованості ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що виникла на підставі договору позики №03/2021 від 18.03.2021, а також про припинення цього договору позики.

ОСОБА_2 окремою заявою підтвердив відсутність у нього будь-яких вимог та претензій до ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з питань, пов`язаних з укладанням та виконанням договору позики №03/2021 від 18.03.2021, укладеного між ним та ТОВ «Меддів».

Отже, припинились зобов`язання ТОВ «Меддів» за договором позики №03/2021 від 18.03.2021, припинилась порука ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в зв`язку з припиненням зобов`язання забезпеченого порукою, що передбачено ч.1 ст. 599 ЦК України, а також припинилась іпотека, що передбачено ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку».

Позивачка стверджувала, що станом на дату реалізації іпотечного майна 24.08.2022 залишок непогашеної заборгованості ТОВ «Меддів» перед ОСОБА_2 за договором позики № 03/2021 від 18.03.2021 становив 3299397,26 грн. При цьому вартість реалізованої 1/2 частини об`єкта нерухомості, що їй належала, була використана для часткового покриття заборгованості ТОВ «Меддів», яка становила 1649698,63 грн.

Позивач вважає, що вона, як майновий поручитель, фактично виконала частину зобов`язань боржника за рахунок втрати належного їй майна, через що зазнала реальної майнової шкоди у вигляді втрати права власності на 1/2 частку нерухомого майна, а з урахуванням знецінення гривні за період з 25.08.2022 по 06.05.2025 зазнала інфляційних втрат на суму 479154,43 грн.

Суд не погоджується із зазначеними доводами позивачки. Так, за приписами ч.2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Деліктні зобов`язання в цьому випадку між ТОВ «Меддів», як боржником, та ОСОБА_1 , як майновим поручителем, за рахунок майна якого виконане зобов`язання боржника, не виникають.

Проте суд враховує, що 16.10.2023 між ОСОБА_2 , ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір про врегулювання спірних питань, в якому сторонизазначили про відсутність будь-яких претензій та/або вимог один до одного у зв`язку з продажем предмета іпотеки за договором купівлі-продажу від 24.08.2022 з метою погашення заборгованості ТОВ «Меддів», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що виникла на підставі договору позики №03/2021 від 18.03.2021, а також про припинення цього договору позики.

Отже, укладаючи договір від 16.10.2023, який позивач не оспорює і який є обов`язковим для усіх його учасників, вона підтвердила відсутність у неї будь-яких претензій та/або вимог доТОВ «Меддів».

За таких обставин, вимога позивачки до ТОВ «Меддів» про стягнення грошових коштів у розмірі 1649698,63 грн. як відшкодування вартості іпотечного майна, не підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 479154,43 грн. суд відзначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд відзначає, що вимога про стягнення інфляційних втрат є похідною від первісної вимоги про стягнення грошових коштів. Оскільки суд відмовив у задоволенні первісної вимоги, то похідна вимога задоволенню не підлягає.

Доводи сторін, які не узгоджуються із вищевикладеними висновками, суд відхиляє.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком їх залишення без задоволення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

17.07.2025 постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог у розмірі 2128853,06 грн., які належать ТОВ «Меддів», що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою судом, підлягають скасуванню у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог та зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач, якій відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2 групи.

Керуючись ст.ст. 3, 12-13, 81, 141,158, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 17.07.2025, на грошові кошти в межах суми позовних вимог у розмірі 2128853,06 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Меддів», що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Меддів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Дмитра Луценка, б.10, .

Рішення складене 27.03.2026.

Суддя Ж. І. Кордюкова