Справа № 335/7693/25
Провадження № 2/309/1391/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем та відповідачем 03.02.2018 на підставі кредитного договору №01 видано кредитну кратку з кредитним лімітом у сумі 3000 грн, який у подальшому було збільшено до 51000 грн. Відповідач не виконував умови договору належним чином, у зв`язку з чим станом на 04.06.2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 71 236,05 грн., яка складається з 47 705,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, 23 530,21 грн. - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 71 236,05 грн. та судові витрати.

У відзиві на позов ОСОБА_1 просить у його задоволенні відмовити. В обґрунтування посилається на те, що у 2018 року дійсно отримувала картку з кредитним лімітом, однак жодні умови та правила та тарифи не підписувала. Кредитною карткою певний час користувалася однак за її підрахунками вона погасила увесь борг. Вказує, що заява про приєднання не містить точного посилання на місцезнаходження відповідного договору (ДКБО). На офіційному сайті позивача відсутні будь-які відомості про публічні пропозиції щодо укладення ДКБО, що були чині на 03.02.2018. Окрім того долучений витяг з ДКБО також не містить усіх істотних умов кредитного договору. Щодо долученого паспорту кредиту, то такий не може братися до уваги як складова частина кредитного договору. Вважає, що позивач не довів наявність та розмір заборгованості, зокрема розрахунок заборгованості складений нібито працівником банку ОСОБА_2 не містить підпису особи. Виписка про рух коштів не відповідає вимогам п.61, 63 Положення №75. Є також суперечності між розрахунком боргу та випискою щодо розміру та дат списаних сум. Також не доведено право банку збільшувати кредитний ліміт в односторонньому порядку. Не правомірним є й списання коштів рахунок страхових платежів, поскільки до договору не додано відповідного договору страхування. Вважає, що страховий тариф є прихованою комісією банку, що свідчить про введення споживача в оману.

Відповідь на відзив позивачем не подавалася.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся через систему «Електронний суд», позовна заява містить клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася через систему «Електронний суд».

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксація процесу звукозаписувальними технічними засобами засідання згідно зі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву, яка складається з двох частин:

1) Заява №01, відповідно до якої клієнт приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ». Просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, встановивши кредитний ліміт у сумі 1000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та ніші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної кратки;

2) Заява про приєднання до договору страхування №СС9733355. Страхова сума (S) дорівнює сумі використаного кредитного ліміту, та комісії на кінець кожного розрахункового періоду. Страховий тариф (T) 1,20 %. Страхова премія P=S*T. Найменування страховика: ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА-ЖИТТЯ». Предмет договору страхування: майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю Страхувальника, який є застрахованою особою за умовами ДС. Вигодонабувач (частка належної страхової виплати 100%) ПАТ «ПУМБ». Страхові випадки/ризики: смерть у результаті захворювання або нещасного випадку або інвалідність І групи в результаті нещасного випадку ЗО у період дії ДС. Страхова премія розраховується щомісячно за формулою наведеною у п.3 Заяви та сплачується протягом 2 робочих днів від встановленого розрахункового дня. Строк дії ДС дорівнює строку дії кредитного ліміту.

Судом було оглянуто оригінал вказаної вище заява, після чого належним чином завірена її копія була долучена до матеріалів справи.

До позову також долучено підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту.

Згідно з наданого банком розрахунку станом на 04.06.2025 за ОСОБА_1 рахується заборгованість станом у розмірі 74 919, 28 грн., яка складається з 47 705,84 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27 213,44 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно виписки з рахунку ОСОБА_1 убачається, що така користувалася кредитними коштами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній відповідачем заяві від 03.02.2018 процентна ставка не зазначена, так само як і відсутні умови договору про сплату комісій, інших платежів за певні послуги, чи встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), комісій чи за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, також навіть у позові не вказує, який розмір відсотків визначений умовами кредитного договору. Не зазначений такий розмір і в самому розрахунку боргу (у ньому лише наведені відповідні цифри нарахувань).

У самій заяві вказано, що процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та ніші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної кратки.

Щодо долученої до матеріалів справи публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то відсутні відомості, що саме такий документ (у такій редакції) розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву. Окрім того такий документ також не містить якихось розмірів відсотків, як і не додано відомостей про тип виданої кредитно картки.

Єдиним документом долученим до позовної заяви у якому зафіксовано певний розмір відсотків є паспорт споживчого кредиту, і з цього приводу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 року справа № 393/126/20 дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

З урахуванням вказаного вище висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду суд не бере до уваги інформацію зазначену у паспорті споживчого кредиту.

При цьому у самому паспорті споживчого кредиту указано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому Паспорті.

Відтак, позивач не довів факту прийняття ОСОБА_1 умов щодо розміру відсотків.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Такий висновок узгоджується з висновком Великою Палатою Верховного Суду викладений у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, Банк має право на стягнення у примусовому порядку з ОСОБА_1 фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто виключно заборгованості за тілом кредиту. Нарахована банком заборгованість за відсотками у розмірі 27 213,44 грн.

Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, то згідно розрахунку банку така становить 47 705,84 грн.

Водночас суд зауважу наступне.

Як уже було вказано банком не доведено правомірність нарахування відсотків за даним договором, а тому на думку суду всі сплачені позивачем кошти, які скеровувалися банком на погашення такої заборгованості за відсотками, слід зарахувати у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, позаяк недоведена правомірність взагалі нарахування відсотків.

Як слідує з розрахунку банком на погашення нарахованої ним заборгованості за відсотками скеровано 34 723,70 грн. сплачених відповідачем, і таке скерування платежів здійснено без достатніх правових підстав. На думку суду вказана сума підлягала зарахування у рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, а отже нараховану банком заборгованість по тілу кредиту слід зменшити на таку суму.

Також, перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку з рахунку, судом встановлено, що певні суми з призначенням «Оплата страхового платежа за договором» була віднесені до заборгованості по тілу кредиту.

Виходячи з підписаної ОСОБА_1 заяви такі суми є фактично платежами за договором страхування (страхова премія). Однак такі нарахування за своєю природою апріорі не можуть вважатися заборгованістю по тілу кредиту, позаяк не є отриманими/використаними безпосередньо позичальником кредитними коштами. Тому безпідставним є включення таких нарахувань до заборгованості по тілу кредиту.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позов не містить якогось обґрунтування щодо нарахування страхових платежів за відповідної заявою та вимог про їх стягнення з відповідача позивач не заявляв.

Окрім того суд з приводу таких платежів також вважає зазначити наступне.

Так, у другій частині підписаної ОСОБА_1 заяви (ДС) не визначено на чию користь має сплачуватися/нараховуватися страхова премія, а лише вказано формулу за якою вона нараховується.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 1 ст. 10 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Тобто згідно профільного законодавства страхова премія сплачується в користь страховика, яким за ДС є ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА-ЖИТТЯ». ПАТ «ПУМБ» за ДС є лише вигодо набувачем, тобто особою яка вправі отримати страхову виплату при настанні страхового випадку.

Ні умовами ДС, ні умовами законодавства не передбачено можливості вигод набувачу отримувати у свою користь страхові премії.

Відтак на думку суду позивач узагалі не мав права нараховувати у свою користь такі страхові платежі.

А отже усі платежі з призначенням платежу «Оплата страхового платежа за договором» нараховані позивачем та включені до тіла кредиту безпідставно, у зв`язку з чим заборгованість по тілу кредиту також підлягає зменшенню й на загальна суму таких платежів.

З виписки з рахунку убачається, що позивачем з відвідним призначенням платежу було нараховано суму розмірі 14 197,48 грн, і на цю суму також слід зменшити заборгованість по тілу кредиту.

Тобто 47 705,84 грн. (нарахованої банком заборгованості по тілу кредиту) - 34 723,70 грн. (сума безпідставно спрямованих на погашення заборгованості по відсоткам платежів) - 14 197,48 грн (сума безпідставно нарахованих страхових платежів) = - 1215,34 грн.

З чого слідує, що заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту повністю відсутня (така погашена).

З урахуванням наведене, в задоволенні позову АТ «ПУМБ» слід відмовити.

Судові витрати у справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження 04070, м.Київ, вул.. Андріївська, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2026 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.