Справа № 202/3801/25
Провадження № 2/202/507/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 березня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Недобитюк Н.В.

за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, а

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» звернулося через систему «Електронний суд» з позовом, в якому зазначає, що 25.05.2024 року між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ № 5223744, відповідно до якого забезпеченим є транспортний засіб «ЗАЗ VIDA» номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 квітня 2025 року встановлено, що 04.02.2025 року о 12:30 год. в м. Дніпрі, Індустріальний район, по вулиці Березинській, 28, ОСОБА_1 допустив наїзд на автомобіль «VOLVO XC40» номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. При цьому ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

10.02.2025 року власник пошкодженого транспортного засобу «VOLVO XC40» ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування.

Згідно з розрахунком, вартість витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, склала 55 803,91 грн. На підставі страхового акта № ОЦВ-СП-25-04-3983/1 на користь власника пошкодженого транспортного засобу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 53 303,90 грн (за вирахуванням франшизи в розмірі 2500,00 грн).

Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Посилаючись на вказані обставини, позивач у своєму позові просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь в порядку регресу 55 803,91 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 19 червня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.

Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2024 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ № 5223744, згідно з яким забезпеченим є транспортний засіб «ЗАЗ VIDA» номерний знак НОМЕР_1 .

04 лютого 2025 року о 12:30 год. у м. Дніпрі по вул. Березинській, 28, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ VIDA» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який допустив наїзд на автомобіль «VOLVO XC40» номерний знак НОМЕР_2 , після чого самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані обставини та вина ОСОБА_1 встановлені постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 квітня 2025 року у справі № 202/2418/25, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

В силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою власника пошкодженого ТЗ ОСОБА_3 на підставі страхового акта № ОЦВ-СП-25-04-3983/1 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило страхове відшкодування. Загальний розмір матеріального збитку (з урахуванням виплаченого відшкодування та франшизи) становить 55 803,91 грн.

Відповідно до частини першої статті 14 та частини першої статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини першої статті 37 цього Закону, страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди.

В своєму позові страховик посилається на те, що, здійснивши виплату страхового відшкодування потерпілій стороні, має право зворотної вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди.

Відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав.

Факт спричинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, залишення ним місця пригоди та завдання шкоди підтверджується постановою суду, яка набрала законної сили, та іншими матеріалами справи.

При цьому частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду та залишив місце її скоєння, суд вважає, що, сплативши потерпілому страхове відшкодування, позивач набув право зворотної вимоги (регресу) до відповідача як винної особи.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми франшизи у розмірі 2 500,00 грн з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» фактично виплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 53 303,90 грн (вартість відновлювального ремонту 55 803,91 грн за вирахуванням франшизи 2 500,00 грн).

Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, сума франшизи підлягає відшкодуванню безпосередньо потерпілому за рахунок винної особи (відповідача). Оскільки позивач (страховик) не здійснював виплату суми франшизи зі своїх коштів, він не набув права регресної вимоги до відповідача в цій частині. Стягнення зазначеної суми на користь страховика призвело б до його безпідставного збагачення.

Тому суд вважає можливим позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» суму фактично виплаченого страхового відшкодування в розмірі 53 303,90 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково (на 95,52%), понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 2 313,88 грн.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 281-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» в порядку регресу суму фактично виплаченого страхового відшкодування у розмірі 53 303 (п`ятдесят три тисячі триста три) грн 90 коп, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 313 (дві тисячі триста тринадцять) грн 88 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 27 березня 2026 року.

ПОЗИВАЧ: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», , м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Б.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Н. В. Недобитюк