У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі в окремому провадженні вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бучанська державна нотаріальна контора, Центр надання адміністративних послуг Бучанської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Швець А.О. звернулась до Вишгородського районного суду Київської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просить суд встановити факт, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна.

Вивчивши матеріали даної заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Так, за приписом частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно із п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Вищевказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.02.2018 року по справі № 760/19921/16-ц та справі № 398/4017/18 від 29.05.2019 року.

Зі змісту заяви вбачається спір про право, оскільки заявник повідомляє, що фактична адреса, площа та технічні характеристики нерухомості співпадають. Розбіжність полягає виключно в назві об`єкта. Ця розбіжність унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Інших шляхів усунення цієї невідповідності, окрім як через суд, законодавством не передбачено.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Встановлення відповідного юридичного факту, як зазначає заявник, необхідне йому для подальшого вирішення питання щодо права на спадкове майно.

Суд зазначає, що відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець вправі звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У разі коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

За таких обставин, спір щодо спадкового майна, зокрема, встановлення факту належності спадкодавцеві такого, підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом України у постанові від 19.06.2019 року у справі № 369/4352/16-ц, підстав для відступу від якого суд не вбачає.

Крім того, щодо посилання заявника, що інших шляхів усунення цієї невідповідності, окрім як через суд, законодавством не передбачено, але з цим погодиться не можна, оскільки дія Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. В свою чергу заявником приписів цього Закону не реалізовано, щодо усунення визначення розбіжності об`єкта нерухомого майна, що свідчать матеріали заяви до реєстратора він не звертався.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260-261, 315, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бучанська державна нотаріальна контора, Центр надання адміністративних послуг Бучанської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявникові право на звернення до суду в порядку загального позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя О.Д. Рудюк