Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/290/26

Провадження № 2/439/478/26

30 березня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.,

секретар судового засідання Кашуба Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Броди за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Позивач), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (Відповідачка), про стягнення заборгованості за кредитним договором №993476744від 12.08.2024.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.08.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали Кредитний договір №993476744 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», свої зобов`язання за договором виконало, перерахувало грошові кошти в сумі 4300,00 грн на банківську картку відповідачки.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/13. Таким чином до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки.Окрім цього, між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено договір факторингу №27/0225-01. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №3 від 04.08.2025 до договору факторингу №27/0225-01від 27.02.2025 від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 16055,23 грн.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, кредит не погашає. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 16055,23 грн та судовий збір.

Ухвалою судді від 11.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання на 26.03.2026 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві міститься клопотання про здійснення розгляду справи за відсутністю представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка в судове засідання не з`явився, відзиву не подала.

Конверт з судовою повісткою про виклик до суду, направлений відповідачці на адресу зазначену у позовній заяві та у відповіді з Відділу організації діяльності центру надання адміністративних послуг Бродівської міської ради Львівської області, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з вимогами п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України зазначені документи вважаються врученими відповідачу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі №906/142/18). Отже, відповідачка належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

У судовому засіданні 26.03.2026 суд, відповідно до ст. 244 ЦПК України, перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 30.03.2026.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що 12.08.2024 відповідачка звернулась до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з Заявкою на отримання грошових коштів в кредит. У заявці відповідачка вказала бажану суму кредиту 4300,00 грн, та строк кредиту 30 днів.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надав споживачу інформацію про умови кредитування Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №993476744 від 12.08.2024, який підписаний одноразовим ідентифікатором 8854.

Після чого, 12.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №993476744. Кредитний договір підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором WGSE.

Відповідно до кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 4300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 4300 грн 00 к. 12.08.2024 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів з Договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором (п. 2.3-2.4).

З метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі Заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший Транш) та плановий строк дострокового повернення Кредиту, протягом якого застосуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати другим та наступними траншами, вказана в п. 2.1. Договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника.

Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-60XX-XXXX-7533, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором (п.5.1.).

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом (п. 8.1.).

Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 11.09.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 281,05 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,77 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі дисконтна процентна ставка). У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 12.11.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 532,9 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,46 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка) (п. 8.2, 8.5.1).

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору.

Відповідно до Довідки щодо виконання кредитного договору №993476744 від 12.08.2024 року кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послу з наступними реквізитами: картка отримувача 4149 60ХХ ХХХХ 7533 в сумі 4300,00 грн, ідентифікатор платіжної операції 42341-20634-76914 дата завершення платіжної операції 12.08.2024 00:34:26.

На підтвердження переказу коштів в сумі 4300,00 грн по договору № 993476744 від 12.08.2024, позивач надав Платіжне доручення № ea58a86d-3211-467a-b375-547fa9567554від 12.08.2024. Відповідно до платіжного доручення, на платіжну картку ОСОБА_1 з № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 4300,00 грн.

Відповідачка кредит перед кредитодавцем не погашала, за розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 17.12.2024 року заборгованість відповідачки становить 10445,47грн.

17.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/13.

Згідно з умовами договору факторингу №МВ-ТП/13від 17.12.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 17.12.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором №993476744 від 12.08.2024на суму 10509,95 грн

Таким чином до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки на суму 10509,95грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №993476744 від 12.08.2024, заборгованість відповідачки перед ТОВ «Таліон Плюс» станом на 13.03.2025 становить 16055,23 грн, з яких: 4298,47 грн заборгованість за тілом кредиту; 9607,52 грн заборгованість за процентами; 2149,24 грн - неустойка.

27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем укладено договір факторингу №27/0225-01. Відповідно до умов договору ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) передає позивачу (фактор) належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Таліон люс`права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

На підтвердження відступлення прав вимоги позивачем надано платіжну інструкцію №77 про оплату згідно договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року.

Згідно з Реєстру прав вимоги №у від 04.08.2025 року позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором №993476744 від 12.08.2024року на суму 16055,23 грн, з яких: 4298,47 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 9607,52 грн заборгованість за процентами, 2149,24 грн заборгованість за неустойкою.

Відповідачка ні перед первісним кредитором ні перед позивачем свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. У зв`язку із невиконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд робить такий висновок.

Як видно з матеріалів справи кредитний договір між первісним кредитором та відповідачкою укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що відповідачка, при його оформленні, зазначила свої персональні дані.

Відповідачка послідовно виконала усі дії спрямовані на проходження всього процесу укладення електронного договору та вчинила конклюдентні дії, що свідчить про свідоме бажання укласти Кредитний договір. Використання одноразового ідентифікатора у процедурі електронного підписання договору не лише забезпечує належну ідентифікацію, підтверджує акцепт оферти та є цілком достатнім для встановлення зобов`язань відповідачки за договором, що відповідає законодавству України.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується наданими позивачем доказами. Отже, суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою коштів у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

За договором факторингу право вимоги до відповідачки перейшло до позивача.

Наявні в матеріалах справи договори факторингів, витяги з реєстрів прав вимог до них підтверджують належне набуття позивачем права вимоги до відповідачки і сумнівів щодо цих фактів вказані документальні докази не викликають.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд зазначає таке.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість за договором кредиту №993476744 від 12.08.2024 року в розмірі 16055,23 грн, з яких: з яких 4298,47 грн -заборгованість за сумою кредиту, 9607,52 грн заборгованість за відсотками, 2149,24 грн -неустойка.

Суд не може погодитися з розрахунком заборгованості, який наданий позивачем в частині стягнення неустойки в сумі 2149,24грн.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 20252 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 рокувведено в Україні воєнний стан, який надалі відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє до тепер.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідачкисума заборгованості за неустойкою 2149,24грн за кредитним договором №993476744 від 12.08.2024 року нарахованої у період дії в Україні воєнного стану.

Отже, заборгованість відповідачки перед позивачем по кредитному договору №993476744 від 12.08.2024 року, яка підлягає стягненню становить 13905,99 грн.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково, в сумі 13905,99 грн (86,61%).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2271,26 грн (2622,40*86,61%).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №993476744 від 12.08.2024 року в розмірі 13905(тринадцять тисяч дев`ятсот п`ять) грн 99 к.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2271 (Дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 26 к.

Заочне рішення може бути переглянуто Бродівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул.. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, ЄРДПОУ:35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя Т.Л. Войтюк