РІШЕННЯ

іменем України

26.03.2026

м. Дніпро

справа №199/17024/25

провадження № 2/199/2240/26

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради

відповідач Дніпровська міська рада

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської ради, Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, про визнання права користування на житлове приміщення, встановлення факту проживання без реєстрації, -

за участі учасників справи:

представника позивача - адвоката Мисечко К.О.

представника відповідача - Боговенко С.Ю.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач через свого представника адвоката Мисечко К.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про захист порушених прав на житло.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 11.10.2019 вона зареєстрована та мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади, довідкою про реєстрацію. Підставою вселення та реєстрації до зазначеної кімнати був ордер №219, виданий 04.10.2019.

У 2025 році позивач звернулася до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою стосовно приватизації вказаної житлової площі, а саме кімнати АДРЕСА_2 .

У відповіді на заяву позивача Департамент житлового господарства повідомив, що у поданому позивачем пакеті документів відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 з 18.05.2015 по 11.10.2019.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 18.05.2015 по 11.10.2019 включно постійно та безперервно проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , а також визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 22.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 04.02.2026 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Мисечко К.О. пітримала позовну заяву в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та Дніпровської міської ради до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Дніпровської міської ради Боговенко С.Ю. в судовому засіданні підтримала відзив на позов та повідомила суду, що відповідачем не оспорюється право користування позивачем житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а тому просила відмовити у її задоволенні. Щодо позовної вимоги стосовно факту постійного проживання ОСОБА_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 просила розглянути її в межах чинного законодавства України.

Крім того, у поданому 09.01.2026 відзиві на позовну заяву представник відповідача Дніпровської міської ради Боговенко С.Ю. зазначила, що орган приватизації відмовив у розгляді заяви позивача на приватизацію на підставі того, що заявником не були надані всі необхідні документи в повному обсязі, а тому право ОСОБА_1 на приватизацію, яке гарантоване державою, не було жодним чином порушене, не визнане або обмежене в реалізації Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради та Дніпровською міською радою.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру територіальної громади від 17.09.2025 ОСОБА_1 з 11.10.2019 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

10.01.2025 між КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР та ОСОБА_1 укладено типовий договір найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста Дніпра №12709Б, згідно умов якого КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР надав ОСОБА_1 і членам її родини в користування житлове приміщення у Гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 13.11.2025 за вих.№3/16-5662 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно приватизації житлового приміщення 9Б у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , відмовлено у наданні даної адміністративної послуги у зв`язку з ненаданням необхідних документів у повному обсязі.

Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка, видана органом приватизації за попереднім місцем проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

Відповідно до п. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України - підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав здійснюється в судовому порядку.

Підставою у відмові надання адміністративної послуги є ненадання необхідних документів у повному обсязі.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які встановлює суд, утім, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 17 ЦК УРСР (в редакції чинній станом на 10.07.2001) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5 .

В період з 18 травня 2015 року по 11 жовтня 2019 року включно ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою - АДРЕСА_3 , що підтверджується Договорами оренди №5 від 10 квітня 2015 року та №27 від 11.03.2018.

У зв`язку з чим, суд знаходить факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період з 18.05.2015 по 11.10.2019 включно встановленим.

Що стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1).

Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 130 ЖК України).

Згідно з ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 вселився в кімнату №9Б, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , на законних підставах, у зв`язку з чим у неї правомірно виникло право на користування нею. Позивач зареєстрований та проживає у даній житловій кімнаті з 11.10.2019, користується житловим приміщенням та сплачує комунальні послуги, і як наслідок набула всі права та обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, тому позовні вимоги підлягають судовому захисту шляхом визнання за ним права користування даним житловим приміщення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської ради, Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, про визнання права користування на житлове приміщення, встановлення факту проживання без реєстрації - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 18.05.2015 по 11.10.2019 включно постійно та безперервно проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_6 .

відповідач Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, , місцезнаходження - вул. Воскресенська, буд.16, м. Дніпро, 49000.

відповідач Дніпровська міська рада, , місцезнаходження - пр.Д.Яворницького, буд.75, м. Дніпро, 49000.

третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, , місцезнаходження - пр. Богдана Хмельницького, буд.14, м. Дніпро, 49083.

Суддя О.Б. Подорець