СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3804/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі Товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

04 листопада 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява Товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

12 листопада 2025 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

26 березня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла заява Товариства про закриття провадження у справі через відсутність предмета спору та повернення судового збору, сплаченого при поданні позову.

Дослідивши вказану заяву та додатки до неї, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність.

Принцип диспозитивності полягає, зокрема, у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15 листопада 2023 року в справі № 522/3680/22 Верховний Суд зазначив, шо «предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 зроблений висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Водночас суд акцентує, що приписи ст. 255, 256 ЦПК підлягають застосуванню, лише якщо провадження у справі вже відкрите. Наслідків констатації відсутності предмета спору після подання позовної заяви, але до відкриття провадження у справі процесуальний закон не визначає.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.

Отже, відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 2-591/11 від 08.06.2022.

З огляду на викладене, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, ураховуючи процесуальні наслідки закриття провадження у справі, суддя вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Щодо повернення судового збору суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З огляду на те, що суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, судовий збір, сплачений при його поданні, слід повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 186, 255, 256, 258, 260, 353-355ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали направити позивачеві разом із позовними матеріалами.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43541153, з державного бюджету судовий збір, сплачений при поданні позову відповідно до платіжної інструкції ПуАТ «КБ» «Акордбанк» № 30177 від 31.10.2025, в сумі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) гривень на такі реквізити:

Отримувач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮНІТ КАПІТАЛ"

Код

п/р НОМЕР_1 в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"

МФО: 322001

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.В. Кравченко