ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14742/24>

Провадження № 22-ц/820/633/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О.В. від 22 грудня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року АТ «Сенс Банк», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 06 січня 2023 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання споживчого кредиту № 500745600.

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належно виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 409206,92 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишена відповідачем без реагування.

Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 01.08.2023 року - 409206,92 грн., з яких 383649,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 23169,60 грн. - заборгованість по відсотках, 2387,92 грн - заборгованість по комісії.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року в задоволенні позову акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. Вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що 26.01.2023 року банк вже мав назву АТ «Сенс Банк», а тому посилання на укладення угоди з АТ «Альфа-Банк» є безпідставним. Суд не врахував, що відбулася лише зміна найменування юридичної особи, а юридична особа з кодом залишилася незмінною.

Помилковим вважає висновок суду про відсутність доказів застосування ідентифікатора електронного підпису та підписання клопотання про оформлення кредиту. Не враховано, що Угода № 500745600 від 26.01.2023 була укладена в електронній формі шляхом акцепту пропозиції Банку через мобільний додаток/систему дистанційного обслуговування. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин вважається підписаним шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем було надано докази (лог-файли, витяг з електронної системи), які підтверджують, що Відповідач пройшов авторизацію, отримав унікальний одноразовий пароль (OTP) на свій фінансовий номер телефону та ввів його, чим підписав угоду.

Суд також вказав про відсутність доказів отримання відповідачем коштів, проте не врахував, що між сторонами існували попередні договори (№ 501096829, № 501031443). Новий кредит № 500745600 від 26.01.2023 мав на меті рефінансування (погашення) попередньої заборгованості. Кошти за новим кредитом не видавалися готівкою на руки, а були спрямовані на погашення старих боргів відповідача за договором № 500720303, про що зазначено в угоді. Факт закриття/зменшення заборгованості за попереднім договором є прямим доказом виконання банком своїх зобов`язань за новим договором і підтверджено виписками по особових рахунках відповідача.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Апелянт не надав належних і допустимих доказів укладення кредитного договору саме відповідачем, не довів надання кредиту та не підтвердив належними документами розмір заборгованості.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представниця відповідача подала заяву, в які просила розглядати справу без її участі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що потягло невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що 26.01.2023 року між АТ «Альфа Банк» чи АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №500745600, перерахування відповідачу коштів в сумі 385547,39 грн., відсутні докази застосування ідентифікатора електронного підпису ОСОБА_1 , реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення 26.01.2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 угоди про надання споживчого кредиту №500745600.

Так, апеляційним судом встановлено, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин банк мав нове найменування АТ «Сенс Банк», тобто відбулася лише зміна найменування юридичної особи, а юридична особа з кодом залишилася незмінною.

Укладення договору про надання споживчого кредиту №500745600 від 26.01.2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 підтверджується офертою на укладення відповідної угоди, в якій ОСОБА_1 вказав свої персональні дані, умови договору, суму кредиту 385547,39 грн., процентну ставку 12,99 % річних, строк кредиту 108 місяців, комісію за обслуговування кредиту. За змістом Оферти для повернення заборгованості за угодою пропонує використовувати рахунок № НОМЕР_1 . Кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 500720303 від 28.09.2022 року, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Сенс Банк» (а.с. 31-33, том 1).

Підписанням електронним підписом оферти ОСОБА_1 засвідчив отримання всієї інформації про умови кредитування.

Акцептом на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500745600. АТ «Сенс Банк» підтвердив згоду на пропозицію (оферту) укласти договір на таких умовах, всі істотні умови договору, наведені в оферті, наявні в акцепті АТ «Сенс Банк» (а.с.34-42, том 1).

Згідно довідки про ідентифікацію АТ «Сенс Банк» підтвердив, що клієнт ОСОБА_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ідентифікований АТ «Сенс Банк». Акцепт договору позичальником здійснено (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор 2756 надіслано позичальнику 26.01.2023 року на номер телефону НОМЕР_4 .

Такий спосіб укладення угоди відповідає нормам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» і цілком підтверджує укладення договору про надання споживчого кредиту №500745600 від 26.01.2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 .

Факт укладення угоди про надання споживчого кредиту №500745600 від 26.01.2023 року також підтверджується й зарахуванням 26.01.2023 року кредитних коштів у сумі 385547,39 грн. на вказаний у договорі рахунок відповідача № НОМЕР_1 згідно меморіального ордеру № від 26.01.2023 року.

Водночас дані меморіального ордеру № від 26.01.2023 року цілком узгоджуються з даними виписки про рух коштів по рахунку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який зазначено в оферті на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500745600 та в акцепті пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500745600 від 26.01.2023 року (а.с. 24, том 1), за якою сума за договором 385547,39 грн. 26.01.2023 року перерахована з транзитного рахунку банку № НОМЕР_5 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 того ж дня, 26.01.2023 року отримані ним кредитні кошти 385547,39 грн. перераховано з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 призначення платежу - перерахування коштів за кредитним договором № 500720303 від 28.09.2022 року, що цілком відповідає умовам договору.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.08.2023 року становить 409206,92 грн., з яких 383649,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 23169,60 грн. - заборгованість по відсотках, 2387,92 грн. - заборгованість по комісії.

Відповідач не спростував достатніми та допустимими доказами факт підписання ним в електронній формі оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500745600 та акцепту банком пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500745600 від 26.01.2023 року.

Також ОСОБА_1 не подав до суду жодних доказів, які б спростовували факт отримання ним 385547,39 грн. кредитних коштів від АТ «Сенс Банк» 26.01.2023 року, не обґрунтовував та не доводив набуття цих коштів від АТ «Сенс Банк» з інших правових підстав, не спростував розрахунок заборгованості, поданий банком.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 14.07.2020 року в справі №367/4970/13-ц), заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, процесуальним обов`язком боржника є надання до суду доказів, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором, так і розмір боргу.

Водночас згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.10.2018 року (справа №910/18036/17), від 23.10.2019 року (справа № 917/1307/18) вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Суд першої інстанції не застосував такий підхід щодо оцінки доказів і помилково констатував недоведеність факту укладення кредитного договору між сторонами 26.01.2023 року та надання кредиту 385547,39 грн. відповідачу.

З врахуванням наведеного, оскаржуване рішення суду слід скасувати як необґрунтоване та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс Банк» 4910,48 грн. понесених судових витрат за подачу позовної заяви та 7365,72 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ) 409206,92 грн. заборгованості за кредитним договором та 12276,20 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 березня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк