Справа №536/3167/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі: головуючої судді Баранської Ж.О., за участі секретаря Таран І.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Сиротенка В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про передачу цивільної справи № 536/3167/25 за підсудністю до Автозаводського районного суду м.Кременчука та клопотання позивача ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває вказана цивільна справа.

31 грудня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ПрАТ «Кременчукгаз» Оксененка Б.В. про передачу даної цивільної справи до Автозаводського районного суду м.Кременчука за територіальною підсудністю.

Своє клопотання представник відповідача обгрунтував, зокрема, тим, що до даного спору неможливо застосувати положення статті 28 ЦПК України, якою передбачено право пред`явити позов за місцем проживання споживача, у разі пред`явлення позову про захист прав споживача. Так, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями робіт і надавачами послугрізних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач, вважаючи себе споживачем, зобов`язаний при зверненні до суду викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обгрунтовує вказані позовні вимогивідповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів». Виходячи з положень Закону України «Про захист прав споживачів» зправа особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію (послугу) для особистих потреб, а коли така продукція (послуга) вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і номри відповідних правовідносин.

Представник відповідача Сиротенко В.В. в підготовчому судовому засіданні підтримав вказане вище клопотання, просив суд його задовільнити.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність. Вказав, що у позовній заяві містяться посилання на порушення його права як споживача послуг, що надаються ПрАТ «Кременчукгаз». Окрім того, у попередні роки саме Кременчуцьким районним судом Полтавської області розглядались спори ОСОБА_1 з цим же відповідачем саме з підстав порушення прав споживача, і відповідач є достовірно обізнаним з цим фактом. За таких обставин, як на думку позивача, відповідач умисно щодо існуючої преюдиції уводить суд в оману, що містить склад злочину, передбаченого статтею 384 КК України. З урахування викладеного позивач вимагає від суду реагування на такі неправомірні дії з боку відповідача, шляхом постановлення окремої ухвали.

Вислухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сиротенка В.В., перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За правилом загальної територіальної підсудності, установленої частиною 2 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Передбачені статтею 28 ЦПК України правила альтернативної підсудності передбачають випадки за яких позивачу надається право вибору суду, до якого він може звернутись.

Такий вибір позивач здійснює на власний розсуд, обираючи суд або за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (за правилами загальної підсудності згідно зі статтею 27 ЦПК України) або за правилами альтернативної підсудності (згідно зі статтею 28 ЦПК України).

Так, пунктом 5 частини 1 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживача» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі статтею 1-1 цього Закону , цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг (сфера дії Закону).

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу, що надаються ПрАТ «Кременчукгаз» за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно заявлених позовних вимог, предметом спору у даній справі, є, у тому числі, відновлення надання ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, як споживачу такої послуги, а тому даний спір безпосередньо відноситься до сфери дії Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим даний спір може розглядатись Кременчуцьким районним судом Полтавської області на підставі положень статті 28 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання представника ПрАТ «Кременчукгаз» про передачу справи за підсудністю іншому суду слід відмовити.

Щодо клопотання позивача ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Згідно з ч. 5 ст. 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №761/32388/13-ц зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону.

Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.

Позивачем у заявленому клопотанні, на переконання суду, не наведено достатніх підстав та аргументів для постановлення окремої ухвали. Судом не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства.

При цьому слід зазначити, що визначення підудності даного спору жодним чином не залежить від розгляду раніше у часі цим же судом інших спорів між тими ж сторонами, але з інших підстав.

Таким чином, законних підстав для постановлення окремої ухвали судом не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Керуючись статтями 28, 260, 262 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про передачу цивільної справи № 536/3167/25 за підсудністю до Автозаводського районного суду м.Кременчука, відмовити.

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 27 березня 2026 року.

СуддяЖ. О. Баранська