Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місту Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Поради Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про визнання недійсним рішення, визнання недійсності обов`язку та зобов`язання анулювати коригуючий рахунок

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

1.до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від адвоката Поради Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач), до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» , місцезнаходження: Ужгородський р-н, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 57 (далі відповідач-1 або ПрАТ «Закарпаттяобленерго»), товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» , місцезнаходження: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд. 18 (далі відповідач-2 або ТОВ «Закарпаттяенергозбут») надійшла позовна заява, у якій представник позивача просить суд:

1.1.визнати недійсним рішення Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», оформлене протоколом від 20.05.2025 № 1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, прийнятого на підставі акта про порушення від 10.04.2025 №141794;

1.2.визнати відсутність у позивача обов`язку сплачувати суму 319 943,67 грн., нараховану ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за результатами перерахунку вартості електричної енергії, здійсненого за коригуючим рахунком від 26.06.2025 до протоколу засідання комісії з розгляду актів ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 20.05.2025 № 1990;

1.3.зобов`язати ТОВ «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025.

2.Позов обґрунтовує так:

2.1.підставою недійсності рішення відповідача-1 про підтвердження акту про порушення №141794 від 10.04.2025 є невідповідність зроблених у ньому висновків фактичним обставинам справи;

2.2.позивач є власником двох окремих об`єктів нерухомості (будинок АДРЕСА_2 житловий будинок садибного типу та будинок №4-А господарська будівля (літня кухня), що використовується для провадження господарської діяльності), які розташовані поруч на одній вулиці, однак мають різне функціональне призначення, різні технічні характеристики і різних споживачів електричної енергії. Кожен з об`єктів має власну точку підключення, власний засіб обліку (лічильник) і окремий особовий рахунок, що, на переконання представника позивача, виключає можливість спільного споживання електроенергії чи використання побутової електроенергії для непобутових потреб. Крім того, дані комерційного обліку підтверджують стабільне споживання електроенергії за не побутовим договором (будинок АДРЕСА_3 );

2.3.акт про порушення № 141794 від 10.04.2025 не відповідає фактичним обставинам проведеної перевірки, оскільки в акті зазначено один об`єкт, а саме «житловий будинок з рестораном «5 камінів»», тоді як перевірка фактично проводилась лише на території господарської будівлі (літньої кухні, будинок АДРЕСА_3 ), у якій здійснюється підприємницька діяльність. В акті неправильно ідентифіковано об`єкт перевірки, що призвело до викривлення змісту події перевірки: замість господарської будівлі (яка має статус непобутового споживача) до документа внесено відомості про житловий будинок, який не був предметом огляду. Отже, акт №141794 є внутрішньо суперечливим і фактично стосується об`єкта, який не перевірявся, що унеможливлює покладення на його зміст будь-яких правових наслідків для позивача;

2.4.визначення відповідачем-1 повного обсягу побутового споживання як непобутового є необґрунтованим, непропорційним і таким, що суперечить пункту 2.3.12 ПРРЕЕ, оскільки представники оператора системи розподілу були допущені до перевірки, що підтверджується актом № 141794, у якому відсутні будь-які відомості про недопуск. Оператор системи розподілу неправомірно ототожнив разове порушення технічного характеру (підключення кавоварки до побутової мережі житлового будинку), яке споживач усунув добровільно, із системним використанням електроенергії не за цільовим призначенням. За наведеного, на думку представника позивача, рішення відповідача-1 від 20.05.2025, оформлене протоколом комісії за результатами розгляду акта про порушення № 141794 від 10.04.2025, є незаконним у частині визначення повного обсягу побутового споживання електричної енергії як такого, що використаний на непобутові потреби. Зазначене рішення ухвалено без належного фактичного і технічного підтвердження обсягів споживання, які, за твердженням оператора системи розподілу, підлягають перекваліфікації. При цьому оператор системи розподілу не навів жодного обґрунтування, чому весь обсяг побутового споживання має вважатися використаним на непобутові потреби;

2.5.перерахунок вартості електроенергії здійснено на весь обсяг споживання за побутовим лічильником, без жодного аналізу періоду чи фактичного часу використання кавоварки. Такий підхід не має ані правового, ані технічного підґрунтя;

2.6.здійснене коригування вартості спожитої електроенергії ґрунтується виключно на рішенні відповідача-1 від 20.05.2025, яким безпідставно визначено увесь обсяг побутового споживання позивача як такий, що використаний на непобутові потреби. Оскільки саме визначення обсягу споживання є помилковим і не підтвердженим доказами, відповідно помилковим є й сам перерахунок, виконаний відповідачем-2. Таким чином, дії електропостачальника мають похідний характер і не можуть вважатися правомірними за відсутності законних підстав, сформованих оператором системи розподілу.

3.06.11.2025 до суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якій він проти позову заперечив.

4.Відзив обґрунтував так:

4.1.ТОВ «Закарпаттяенергозбут», отримавши копію відповідного протоколу від 20.05.2025 за №1990, у межах покладених обов`язків здійснило перерахунок вартості спожитої електричної енергії за тарифами для малих непобутових споживачів та направило позивачу коригуючий рахунок від 11.08.2025 на суму 319 943,67 грн. а також лист-повідомлення щодо необхідності сплати коригуючого рахунку та впорядкування договірних відносин. Дії відповідачів вчинялися у повній відповідності з приписами Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ;

4.2.Позивач на підтверджених ним доводів не надав жодних належних доказів, які би спростували акт порушення ним ПРРЕЕ або підтверджували лише побутове використання електроенергії.

5.06.11.2025 до суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якій він проти позову заперечив.

6.Відзив обґрунтував так:

6.1.твердження представника позивача про те, що житловий будинок та літня кухня мають різне функціональне призначення, різні технічні характеристики і різних споживачів електричної енергії не спростовують факту порушення та правильності встановлення відповідачем-1 об`єкту, на якому допущено таке порушення;

6.2.об`єкти нерухомого майна за адресами (1) АДРЕСА_2 та (2) АДРЕСА_3 за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційними довідками, які були додані позивачем. При цьому, земельні ділянки з кадастровими номерами 0:09:001:1215, :09:001:1216, які являються власністю позивача, на яких розміщені вказані об`єкти, прилягають одна до одної, що свідчить про те, що фактично вищевказані об`єкти являють собою один комплекс. Територія, на якій розміщені будівлі за адресами АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , відповідає території готельно-відпочинкового комплексу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », є окремо огородженою та повністю використовується для надання готельних послуг;

6.3.позивач фактично визнає, що здійснював живлення електроприладів, які розташовані в будівлі по АДРЕСА_3 , та яка є об`єктом непобутового споживача з будівлі за адресою АДРЕСА_2 , електроенергія до якої постачається за побутовим тарифом. Вказане свідчить про технічну можливість у позивача систематично здійснювати перемикання електроживлення у внутрішніх мережах від одної будівлі до іншої;

6.4.враховуючи наявність у споживача можливості здійснювати перепідключення електроживлення між належними йому об`єктами у внутрішніх електричних мережах, працівниками відповідача-1 обґрунтовано встановлено використання електричної енергії на об`єкті побутового споживача на непобутові потреби, незалежно від наявності окремих засобів обліку та особових рахунків;

6.5.наявність у споживача двох об`єктів, які розташовані поруч, дає йому можливість здійснювати перепідключення його внутрішніми мережами. Навіть за наявності індивідуальних засобів обліку, залишається можливість технічного втручання або несанкціонованого з`єднання через внутрішні мережі. Такі внутрішні електричні лінії можуть бути з`єднані або змінені таким чином, що споживання електроенергії з однієї точки підключення здійснюється на інший об`єкт. Це, у свою чергу, не виключає використання електричної енергії з порушенням установленого порядку обліку протягом тривалого періоду часу;

6.6.обставини дефектності Акта про порушення, якими послуговується представник позивача, не спростовують факту порушення ПРРЕЕ;

6.7.під час перевірки, проведеної працівниками ОСР шляхом вимкнення електроживлення об`єкту споживача за адресою АДРЕСА_3 , який використовувався для комерційних потреб, фактично електроживлення деяких приладів, зокрема, кавової машини надалі продовжувалося, у зв`язку з тим, що вони були підключені з побутового об`єкту(житлового будинку) за адресою АДРЕСА_2 , про що й було зазначено в акті про порушення, що, у свою чергу, свідчить про використання електричних мереж з порушенням їх внутрішньої схеми електроживлення. Таким чином, враховуючи, що об`єкт позивача за адресою АДРЕСА_3 , який використовувався для здійснення підприємницької діяльності, при цьому частково живився від будинку за адресою АДРЕСА_2 , працівниками Товариства в графі «адреси» акту про порушення обґрунтовано вказано саме останню адресу, як таку де встановлено порушення ПРРЕЕ;

6.8.весь обсяг електричної енергії можна вважати таким, що був використаний на непобутові потреби, оскільки обстеження закінчилось на кавовій машинці, а продовжити обстеження внутрішніх мереж представники ОСР вже можливості не мали, тому що особа, яка допустила до об`єкту, відмовилась надати такий доступ. Відтак розгляд акта про порушення та прийняття рішення, оформленого протоколом із визначенням обсягу і періоду, що підлягав перерахунку було визначено правильно та такий не перевищував шести місяців, тобто був здійснений відповідно до вимог чинного законодавства;

6.9.посилання представника позивача на судову практику Верховного Суду у справах, про які йдеться у позовній заяві, є недоречними з огляду на те, що:

-рішення ПрАТ «Закарпаттяобленерго», оформлене протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення від 20.05.2025 за №1990, лише фіксує правильність складання акту про порушення, його відповідність вимогам ПРРЕЕ та спожитий обсяг електричної енергії на непобутові потреби електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби, містить повідомленням про необхідність усунення виявленого порушення ПРРЕЕ та наслідки передбачені законодавством у разі його неусунення, що в свою чергу не породжує для позивача виникнення зобов`язань перед товариством;

-у період ухвалення оскаржуваних рішень комісій з розгляду актів про порушення діяли ПКЕЕ, які не містили норм аналогічних нормам ПРРЕЕ щодо виявлення фактів використання електричної енергії на об`єкті побутового споживача на непобутові потреби та подальших заходів щодо врегулювання таких порушень;

-обставини справи, що згадувались в постанові Верховного Суду від 17.11.2023 у справі №910/12832/21 стосувались інших суб`єктів ринку електричної енергії, а саме: ТОВ "Д.Трейдінг" та ПрАТ "НЕК "Укренерго", як оператора системи передачі та стосувалось здійснення перерахунку небалансів електричної енергії шляхом виключення конкретних обсягів негативних небалансів, що зовсім не корелює з суттю даного спору;

6.10.рішення ПрАТ «Закарпаттяобленерго», оформлене протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення №1990 від 10.04.2025, не є рішенням, яке призводить до виникнення у позивача фінансових зобов`язань перед відповідачем, а містить лише повідомленням про необхідність усунення виявленого порушення ПРРЕЕ, у зв`язку з чим визнання недійсним рішення ПрАТ «Закарпаттяобленерго», оформленого протоколом від 20.05.2025 №1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, прийнятого на підставі акта про порушення від 10.04.2025 №141794, не призведе до відновлення прав, які позивач вважає порушеними, а тому не є ефективним способом захисту.

7.12.11.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він позов підтримав.

8.Відповідь на відзив обґрунтував так:

8.1.доводи відповідача-1 про те, що об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 нібито становлять єдиний комплекс і використовуються спільно, є безпідставними та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях. Для цілей комерційного обліку електричної енергії житловий будинок ( АДРЕСА_2 ) і ресторан (господарська будівля літня кухня, АДРЕСА_2 ) є окремими об`єктами, що підтверджується наявністю окремих точок приєднання, окремих засобів обліку (лічильників) та окремих особових рахунків;

8.2.посилання відповідача-1 на нібито технічну можливість перепідключення внутрішніми мережами або несанкціоноване з`єднання між будівлями є припущенням, не підтвердженим жодними доказами;

8.3.обставини про те, що об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , існують як єдиний комплекс, як і технічна взаємопов`язаність цих об`єктів, не були предметом перевірки і не відображені в самому акті про порушення;

8.4.посадові особи відповідача-1 не проводили перевірку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , проте саме цей об`єкт зазначено в акті як місце порушення. Отже, акт про порушення №141794 складено з порушенням вимог ПРРЕЕ, а змішування у ньому двох різних об`єктів, а саме житлового будинку і ресторану не відповідає змісту фактичних дій перевіряючих та виключає можливість використання такого акта як належної підстави для прийняття рішення комісії;

8.5.живлення кавоварки з побутового об`єкта не підтверджує жодного неправомірного споживання електричної енергії позивачем, а, навпаки доводить, що перевірка фактично проводилася на комерційному об`єкті (ресторані), тоді як житловий будинок не був об`єктом перевірки і не міг бути місцем встановлення порушення. Означений випадок має разовий та технічний характер і пояснюється недбалістю електрика, який у 2024 році здійснював розмежування електричних мереж двох об`єктів житлового будинку та ресторану. Саме внаслідок неналежного виконання робіт із розведення внутрішніх ліній живлення у точках підключення залишився один побутовий розетковий контур;

8.6.посилання відповідача-1 на те, що працівники оператора системи розподілу нібито не змогли продовжити обстеження внутрішніх мереж через відмову у доступі до об`єкта, є непідтвердженим та необґрунтованим;

8.7.рішення комісії, оформлене протоколом №1990 від 10.04.2025, безпосередньо вплинуло на майнові права позивача. адже після його прийняття були змінені показники обліку, здійснений перерахунок вартості електроенергії та сформовано донарахування. Отже, протокол засідання комісії №1990 від 10.04.2025 є не просто інформаційним документом, а індивідуальним правовим актом, що став прямою підставою для перерахунку вартості електроенергії та виникнення фінансових зобов`язань позивача;

8.8.твердження відповідача-2 про «одну адресу» є фактично помилковим і юридично безпідставним, оскільки об`єкти позивача є окремими і незалежними для цілей комерційного обліку та застосування тарифів на електричну енергію.

9.19.11.2025 до суду від представника відповідача-1 надійшли заперечення у яких він підтримав доводи, викладені у відповіді на відзиві та додатково зазначив про непослідовність процесуальної позиції позивача та його представника.

10.Заперечення обґрунтував так:

10.1.додана до відзиву копія однолінійної схеми демонструє наявність внутрішніх електричних мереж, які можуть бути використані на розсуд позивача, у тому числі й у спосіб, що суперечить закону;

10.2.порушення зафіксовано на об`єкті АДРЕСА_3 , оскільки живлення до такого йшло через внутрішні електромережі шляхом перемикання з об`єкта за адресою АДРЕСА_2 ;

10.3.оператор системи розподілу не має можливості ефективно контролювати схеми електричних з`єднань внутрішніх електричних мереж між собою;

10.4.визнання недійсним рішення, що оформлене протоколом від 20.05.2025, не є ефективним способом захисту прав позивача.

ІІ. Рух справи

11.Ухвалою від 20.10.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

12.Ухвалою від 28.11.2025 суд залишив позовну заяву без руху.

13.Ухвалою від 18.12.2025 суд продовжив розгляд справи у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви.

14.Ухвалою від 18.12.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

15.Заходи забезпечення позову та доказів, зокрема, шляхом їх витребування не вживалися.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом

16.Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

17.Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав №375487279 від 23.04.2024 позивач є власником об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером №060; об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт; тип об`єкта: будівля, господарська будівля (літня кухня); загальна площа 265,29 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_3 .

18.Відповідно до витягу Державного реєстру речових прав №375483469 від 23.04.2024 позивач є власником об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером №060; об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт; тип об`єкта: житловий будинок садибного типу; загальна площа 106,22 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

19.17.07.2024 між ОСОБА_1 як споживачем і товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» укладено договір №201800 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір №201800).

20.Згідно з пунктом 1.1. цього Договору передбачено, що відповідний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком до цього договору. Укладення цього Договору можливе шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунка, за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов у цілому чи частково, через особистий кабінет в електронному цифро мову вигляді (в установленому законодавством порядку).

21.Пунктом 2.1. Договору №201800 встановлено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

22.За змістом пункту 3.1. Договору №201800 умови надання універсальних послуг Споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору.

23.Відповідно до пункту 5.1. Договору №201800 Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору.

24.Розділами 6 та 7 Договору №201800 унормовано права та обов`язки Постачальника та Споживача.

25.Згідно з пунктом 13.1. Договору №201800 передбачено, що відповідний договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні.

26.Відповідно до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг позивачем по об`єкту АДРЕСА_2 обрано комерційну пропозицію №2 «універсальна» для малих непобутових споживачів (додаток №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг).

27.За змістом комерційної пропозиції №2 «універсальна» для малих непобутових споживачів у графі №14 «термін дії договору та комерційної пропозиції» передбачено, що для споживачів, у яких є чинний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачання електричної енергії на умовах даної комерційної пропозиції здійснюється з 17.07.2024. Для інших споживачів Договір набирає чинності з дати оплати рахунка, отриманого від Постачальника, або фактичного споживання будь-яких обсягів електроенергії, або набирає чинності з дня, наступного за днем отримання Постачальником заяви-приєднання Споживача до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в якій повідомляється про обрання Комерційної пропозиції «Універсальна», якщо протягом трьох робочих днів Споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції. Договір діє до 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків ( в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) до повного їх виконання. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за 21 календарний день до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не заяви про припинення його дії або перегляд його умов, але в будь-якому випадку не більше ніж термін дії Договору споживача про надання послуг розподілу електричної енергії.

28.12.09.2018 між позивачем як споживачем та ПрАТ «Закарпаттяобленерго» укладено договір №200223157 (далі Договір №200223157), за яким Електропостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати електроенергію на об`єкт позивача, а саме житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 .

29.Відповідно до пункту 29 Договору №200223157 передбачено, що цей Договір укладається строком на 3 роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, а всі інші угоди та домовленості, які існували між сторонами до укладення цього договору втрачають свою силу.

30.10.04.2025 працівниками ПрАТ «Закарпаттяобленерго» складено Акт про порушення №141794, у якому зафіксовано, що за адресою АДРЕСА_2 , о/р № НОМЕР_2 позивач порушив приписи пункту 2.3.12 ПРРЕЕ, а саме виявлено використання електричної енергії побутовим споживачем на непобутові цілі. Об`єкт комерційної діяльності використовує електричні мережі, призначені для побутових потреб.

31.У графі акта про порушення «характеристика об`єкта» заповнено: «житловий будинок з рестораном «5 камінів».

32.У графі акта про перелік струмоприймачів, приєднаних споживачем до електричної мережі та режим роботи відображено 2 позиції, а саме житловий будинок та кавову машину 5,5 кВт.

33.За Актом про порушення №141794 від 10.04.2025 самовільного підключення не виявлено, схема обліку електричної енергії не відновлена.

34.У графі з приводу заходів, які необхідно вжити для усунення порушення, зазначено про необхідність укласти договір з електропостачальником за відповідним тарифом.

35.Комісією з розгляду Актів про порушення ПрАТ «Закарпаттяобленерго» прийнято рішення, оформлене протоколом від 20.05.2025 №1990, яким вирішено, зокрема:

35.1.Акт про порушення за №141794 від 10.04.2025 вважати таким, що відповідає вимогам п. 8.2.5 ПРРЕЕ, а відтак складено правомірно, оскільки має місце факт виявленого порушення ПРРЕЕ;

35.2.повідомити електропостачальника додатково про фактичну дату усунення порушення у зв`язку з тим, що на момент розгляду Акта про порушення споживачем не вжито заходів щодо усунення порушення ПРРЕ;

35.3.залишити за ОСР право самостійно перевести побутового споживача на малого не побутового споживача, взаєморозрахунки за спожиту електроенергію з яким, будуть здійснюватися електропостачальником за відповідним тарифом (цінами) для не побутових споживачів.

36.У цьому ж протоколі зафіксовано помісячний обсяг електричної енергії, що підлягає перерахунку, а саме з 11.10.2024 до 10.04.2025.

37.За наслідками проведеного перерахунку вартості за фактично спожиту електричну енергії відповідач-2 виставив позивачу до сплати суму в розмірі 319 943,67 гривень.

38.Позивач звертався до ПрАТ «Закарпаттяобленерго» з претензією б/н від 06.08.2025, у якій просив скасувати рішення (висновок) комісії ОСР про користування всієї електричної енергії, спожитої за побутовим договором, на не побутові потреби, як таке, що не ґрунтується на фактах та порушує вимоги пункту 2.3.12 ПРРЕЕ.

39.Рішенням комісії з розгляду Актів про порушення, оформленим протоколом №2918 від 25.09.2025, за наслідками повторного розгляду акту №141794 від 10.04.2025 залишено без змін Рішення комісії з розгляду Актів про порушення, оформлене протоколом №1990 від 20.05.2025.

40.У судовому засіданні ОСОБА_2 , допитаний у якості свідка, пояснив, що за місцезнаходження об`єкта перевірки є однією територією, де розміщено комплекс будівель. Свідок пояснив, що перевіряючі мали доступу до приміщення ресторану, а до житлового будинку доступу надано не було. Свідок зазначив, що у житловому будинку фонографувань, огляді чи вимірювань не здійснювалося. Як підтвердив свідок, у приміщенні ресторану перевіряючи бачили увімкнені прилади, які споживали електроенергію, тоді як комерційний лічильник був вимкнений. Свідок пояснив, що лічильники споживача знаходилися один біля одного, тому відключивши комерційний лічильник, можна було стверджувати, що живлення окремих об`єктів ресторану йшло через побутовий лічильник. Акт складено на побутовий лічильник, бо саме на ньому йшло споживання. Відповідаючи на додаткові питання, свідок підтвердив, що за місцем перевірки був фактично комплекс будівель, які зібрані в одну територію, будь-яких відгороджень чи окремого в`їзду для житлового будинку не було. Також свідок пояснив, що за об`єктом перевірки було нетипове споживання електроенергії, а саме на готельному комплексі споживання було занадто низьким, а на побутовому лічильнику занадто високим. Свідок показав, що доступ перевіряючи мали лише до ресторану, а, наприклад, до кухні чи готелю доступу їм надано не було. Разом із цим, свідок підтвердив, що в акті про порушення не відображено відомостей про те, що у доступі перевіряючим було відмовлено.

ІV. Позиція суду

i.Вихідні положення

41.Згідно з частиною 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

42.Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

43.Частиною 1 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

44.За визначеннями, наведеними у пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ (тут і надалі в редакції, яка діяла на час проведення перевірки та складання Акту про порушення, якщо не уточнено протилежне, тобто від 01.04.2025), акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил; об`єкт побутового споживача - квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

45.Відповідно до положень пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу ІІ ПРРЕЕ споживання електричної енергії за відповідним тарифом (ціною) відповідно до комерційної пропозиції має бути забезпечене окремим комерційним обліком.

45.1.Окремі фізичні точки комерційного обліку мають бути забезпечені засобами вимірювальної техніки, які дають можливість організувати комерційний облік за відповідним тарифом (ціною) на всій площадці вимірювання.

45.2.Вид об`єкта електрифікації та призначення використання електроустановок площадок вимірювання, в тому числі для окремого обліку споживання на непобутові потреби, відображаються в паспорті точки розподілу/передачі.

45.3.У разі зміни потреб споживання на об`єкті індивідуального побутового споживача, інформація щодо типу споживання (побутові/непобутові потреби) площадок вимірювання відображається в паспорті точки розподілу/передачі.

45.4.Електрична енергія, яка використовується на об`єкті індивідуального побутового споживача на непобутові потреби, зокрема для підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, надання платних послуг, здійснення нотаріальної діяльності, діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, діяльності зі створення віртуальних активів (майнінгу), надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо, обліковується за умовною (віртуальною) точкою комерційного обліку окремо та оплачується за відповідними тарифами (цінами) для непобутових споживачів електропостачальника.

45.5.У разі споживання електричної енергії на об`єкті індивідуального побутового споживача на непобутові потреби побутовий споживач зобов`язаний звернутись до оператора системи із заявою про організацію окремого обліку споживання електричної енергії на непобутові потреби та оформлення акта розподіленої електричної енергії (додаток 11 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії). Організація обліку має бути здійснена шляхом створення умовних (віртуальних) точок комерційного обліку для побутових та непобутових потреб з використанням існуючого засобу вимірювальної техніки. Обсяги споживання електричної енергії на об`єкті індивідуального побутового споживача на непобутові потреби визначаються постачальником послуг комерційного обліку розрахунковим шляхом в межах обсягів соціальних нормативів для користування послугами з постачання та розподілу електричної енергії у житлових приміщеннях, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 (далі - постанова КМУ № 409). Споживач зобов`язаний надати дані та документи для оформлення акта розподіленої електричної енергії.

45.6.У разі споживання електричної енергії на об`єкті споживача (крім побутового споживача) за фіксованою ціною для побутових споживачів (колективний побутовий споживач, утримання місць загального користування, технічні цілі та інші випадки передбачені законодавством) та на цілі, для яких застосування фіксованої ціни на електричну енергію не передбачено, споживач має звернутись до оператора системи із заявою про організацію окремого обліку споживання електричної енергії на непобутові потреби, шляхом встановлення додаткового засобу обліку.

45.7.У разі виявлення оператором системи фактів споживання побутовим споживачем та іншими споживачами електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби (на потреби для яких застосування фіксованої ціни на електричну енергію не передбачено) оператор системи складає акт про порушення ПРРЕЕ, в якому зазначаються зобов`язання споживача здійснити заходи з усунення виявленого порушення шляхом негайного припинення споживання електричної енергії на непобутові потреби та протягом 30 днів з дня складення акта про порушення ПРРЕЕ організації комерційного обліку на непобутові потреби та укладення договору з електропостачальником за відповідним тарифом. Підтвердженням факту споживання електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби, можуть слугувати: отримана інформація від місцевих органів державної влади, місцевого самоврядування, податкової служби; рекламні вивіски та фасадні таблички на об`єктах; зафіксовані фото (відео) з відповідною рекламою; рекламна інформація з продажу товарів чи надання платних послуг на відповідних сайтах мережі Internet, тощо.

45.8.Такий акт про порушення розглядається оператором системи у порядку передбаченому розділом VIII цих Правил.

45.9.При складенні акта про порушення ОСР/ОСП має право обстежувати внутрішні електричні мережі та струмоприймачі на об`єкті споживача на предмет споживання електричної енергії на непобутові потреби.

45.10.У разі наявності підтверджених фактів споживання споживачем електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби та у разі недопуску споживачем представників ОСР/ОСП на об`єкт для обстеження внутрішніх електричних мереж, увесь обсяг використаної електричної енергії на такому об`єкті споживача вважається таким, що використаний на непобутові потреби.

45.11.У разі підтвердження за результатами обстеження внутрішніх електричних мереж факту споживання електричної енергії на непобутові потреби, у протоколі комісії з розгляду акта про порушення зазначаються зобов`язання споживачу здійснити заходи з усунення виявленого порушення.

45.12.ОСР/ОСП надає копію протоколу комісії з розгляду акта про порушення цих Правил відповідному електропостачальнику та додаткову інформацію, необхідну для здійснення коригуючого розрахунку електропостачальником щодо дати останнього контрольного огляду чи технічної перевірки, дати усунення порушення, величини договірної потужності об`єкта споживача та обсягу (помісячно), що підлягає перерахунку до дати складання акта про порушення ПРРЕЕ або акта розподіленої електричної енергії (додаток 11 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (у разі наявності).

45.13.Електропостачальник, на підставі рішення комісії з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ, проводить перерахунок вартості за фактично спожиту електричну енергію на об`єкті споживача за відповідним тарифом (ціною) згідно чинного законодавства з дня останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку чи технічної перевірки до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців та за період з дня виявлення порушення до дня його усунення, та надає споживачу коригуючий платіжний документ для оплати.

45.14.У разі не сплати коригуючого платіжного документу у тридцятиденний строк з дня його отримання, постачання електричної енергії такому споживачу припиняється за ініціативою електропостачальника в установленому цими Правилами порядку.

45.15.У разі оформлення акта розподіленої електричної енергії на побутові та непобутові потреби (додаток 11 до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії) розподіл обсягів індивідуального побутового споживача здійснюється: на побутові потреби в межах обсягів соціальних нормативів для користування послугами з постачання та розподілу електричної енергії у житлових приміщеннях, встановлених постановою КМУ № 409; на непобутові потреби у розмірі перевищення обсягів соціальних нормативів для користування послугами з постачання та розподілу електричної енергії у житлових приміщеннях, встановлених постановою КМУ № 409.

46.За приписами пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ в акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням, ЕІС код площадки комерційного обліку, за якою виявлено порушення (за наявності), та у разі виявлення порушень, зазначених у пункті 8.4.2 глави 8.4 цього розділу: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

ii.Щодо визнання недійсним рішення Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», оформленого протоколом від 20.05.2025 № 1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення

47.У розглядуваній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що відповідач-2 здійснив перерахунок(донарахування) вартості спожитої електроенергії за результатами проведеної працівниками відповідача-1 перевірки. Коригування зумовлене різницею тарифів побутового та непобутового споживання, а його проведення відбулося з огляду на те, що, на думку відповідача-1, позивач за адресою АДРЕСА_2 , о/р № НОМЕР_2 порушив приписи пункту 2.3.12 ПРРЕЕ та використовував електричну енергію на непобутові цілі.

48.Суд відхиляє аргументи представника позивача про те, що об`єкти за адресою (а) АДРЕСА_2 та (б) АДРЕСА_3 :

-мають різне функціональне призначення, різні технічні характеристики і різних споживачів електричної енергії;

-кожен з об`єктів має власну точку підключення, власний засіб обліку (лічильник) і окремий особовий рахунок, що виключає можливість спільного споживання електроенергії чи використання побутової електроенергії для непобутових потреб;

-дані комерційного обліку підтверджують стабільне споживання електроенергії за не побутовим договором (будинок АДРЕСА_3 ).

49.На переконання суду, означені аргументи жодним чином не спростовують технічної можливості споживання електроенергії на комерційному об`єкті за побутовим тарифом від лічильника, яким обліковується житловий будинок.

50.При цьому, суд звертає увагу на те, що представник позивача у заявах по суті підтвердив те, що після відключення електроживлення на комерційному об`єкті кавова машину залишалася увімкненою, а живлення здійснювалося від електромереж побутового об`єкта.

51.Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив, що в приміщенні ресторану перевіряючі бачили увімкнені прилади, які споживали електроенергію, тоді як комерційний лічильник був вимкнений. Свідок пояснив, що лічильники споживача знаходилися один біля одного, тому відключивши комерційний лічильник, можна було стверджувати, що живлення окремих об`єктів ресторану йшло через побутовий лічильник.

52.За обставин розглядуваної справи порушення позивачем приписів пункту 2.3.12 ПРРЕЕ, а саме використання електричної енергії побутовим споживачем на непобутові цілі підтверджується Актом про порушення №141794 від 10.04.2025, дослідженими показаннями свідка ОСОБА_2 , а також рекламною інформацією з мережі Internet, згідно з якою в мережі містяться відомості про те, що апарт-готель «5 камінів» розташований, зокрема, за адресою АДРЕСА_2 , хоча відповідно до встановлених судом обставин за вказаною адресою знаходиться житловий будинок позивача, який обслуговується за побутовим тарифом споживання електроенергії.

53.З долучених представницею відповідача-1 матеріалів, а саме зі знімків з веб-сайту з мережі Internet слідує, що апартаменти «5 камінів» фактично використовуються як комплекс, який включає в себе ресторан, ігрову кімнату для дітей, аквапарк сімейного відпочинку тощо.

54.Суд вказує про те, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 також пояснив, що місцезнаходження об`єкта перевірки є однією територією, де розміщено цілий комплекс будівель. Свідок підтвердив, що за місцем перевірки фактично був комплекс будівель, які зібрані в одну територію, будь-яких відгороджень чи окремого в`їзду для житлового будинку не було.

55.У вимірі фактичних обставин справи суд з`ясував, що позивач є власником 2 об`єктів нерухомого майна за адресами (1) АДРЕСА_2 та (2) АДРЕСА_3 .

56.У той же час протягом розгляду справи представник позивача не заперечував, що комерційний об`єкт та житловий будинок розміщені на земельних ділянках, які прилягають одна до одної, тобто фактично є суміжними.

57.Суд вважає, що взаємне розташування 2 об`єктів у безпосередній близькості один відносно одного для цілей вирішення цієї справи має суттєве значення у контексті забезпечення технічної можливості споживання електроенергії на одному об`єкті від мереж іншого.

58.Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_2 про те, що лічильники споживача знаходилися один біля одного, тому відключивши комерційний лічильник, можна було стверджувати, що живлення окремих об`єктів ресторану йшло через побутовий лічильник.

59.Понад це, як у позовній заяві, так і у відповіді на відзив, представник позивача покликався на те, що живлення кавоварки на комерційному об`єкті справді відбувалося саме з побутового об`єкта.

60.Наведене, з-поміж іншого, означає і те, що представник позивача не спростовував, що працівники ОСР правильно встановили джерело електроенергії, з якого здійснювалося живлення комерційного об`єкта.

61.Із урахуванням наведеного суд вважає суттєвими аргументи представника відповідача-1 про те, що територія, на якій знаходиться комерційний об`єкт (вул. Степана Бандери, 4-А) та побутовий об`єкт ( АДРЕСА_2 ) може використовуватися як єдиний комплекс.

62.У поданій відповіді на відзив представник позивача вказує, що обставини про те, що об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , існують як єдиний комплекс, як і технічна взаємопов`язаність цих об`єктів, не були предметом перевірки і не відображені в самому акті про порушення.

63.Заперечення представником позивача технічної взаємопов`язаності вищевказаних об`єктів суд вважає непослідовним, оскільки, як вже зазначав суд, представник позивача підтвердив, що виявлене споживання на комерційному об`єктів (живлення кавоварки) дійсно відбувалося саме з побутового об`єкта.

64.У свою чергу, аргумент про те, що в акті про порушення не відображено, що об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , існують як єдиний комплекс, є неспроможним з огляду на те, що сам по собі акт про порушення не являється єдиним та виключним засобом доказування у спірних правовідносинах.

65.Твердження представника позивача про те, що виявлення споживання електроенергії на комерційному об`єкті від мереж побутового об`єкта мало разовий і технічний характер, а також пояснюється недбалістю електрика, який у 2024 році здійснював розмежування електричних мереж двох об`єктів житлового будинку та ресторану є непереконливими, оскільки ці твердження документально жодним чином не підтверджуються.

66.Крім того, представник позивача не надав доказів на підтвердження того, що виявлене порушення яким-небудь чином зумовлене діями або ж бездіяльністю третіх осіб та не є наслідком неналежної експлуатації електричних мереж у межах балансової належності позивача та ділянки його відповідальності.

67.Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що використання побутовим споживачем електроенергії на не побутові цілі за обставин, викладених в Акті про порушення №141794 від 10.04.2025, окрім самого акту, підтверджується:

-показаннями свідка ОСОБА_2 ;

-рекламною інформацією з мережі Internet щодо місцезнаходження апарт-готелю «5 камінів»;

-тим фактом, що живлення на комерційному об`єкті здійснювалося з електричних мереж побутового об`єкта;

-розміщенням комерційного та побутового об`єкта позивача в безпосередній близькості одне відносно одного.

68.Суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що в акті неправильно ідентифіковано об`єкт перевірки, що призвело до викривлення змісту події перевірки: замість господарської будівлі (яка має статус непобутового споживача) до документа внесено відомості про житловий будинок, який не був предметом огляду, у зв`язку з чим акт №141794 нібито є внутрішньо суперечливим і фактично стосується об`єкта, який не перевірявся, що унеможливлює покладення на його зміст будь-яких правових наслідків для позивача.

69.У контексті цитованих аргументів представника позивача суд з`ясував, що позивач є власником 2 об`єктів нерухомого майна за адресами (1) АДРЕСА_2 та (2) АДРЕСА_3 .

70.Вказані об`єкти обслуговуються за різними тарифами споживання електроенергії, а саме побутовим ( АДРЕСА_2 ) і непобутовим (вул. Степана Бандери, буд. 4-А).

71.У графі Акта про порушення №141794 від 10.04.2025 стосовно характеристики об`єкта зазначено «житловий будинок з рестораном «5 камінів».

72.У той же час в Акті про порушення №141794 від 10.04.2025 міститься посилання на те, що порушення ПРРЕЕ виявлено за адресою АДРЕСА_2 .

73.Суд з`ясував, що за обставин справи, яка розглядається, працівники відповідача-1 фактично проводили обстеження комерційного об`єкта, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що перевіряючі мали доступ до приміщення ресторану.

74.Отже, в даному випадку працівники відповідача-1, здійснивши перевірку за адресою комерційного об`єкта, в Акті про порушення №141794 від 10.04.2025 як адресу виявленого правопорушення відобразили місцезнаходження побутового об`єкта позивача, обстеження якого не здійснювалося, що також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 .

75.Разом із цим, суд вважає, що вказана обставина не спростовує попередніх висновків суду та встановлених у цій справі обставин, а саме живлення непобутового об`єкта позивача (вул. Степана Бандери, буд. 4-А) від побутового об`єкта цього ж власника (вул. Степана Бандери, буд. 4).

76.Більше того, суд вважає прийнятним показання свідка ОСОБА_2 про те, що Акт про порушення складено на побутовий лічильник, бо саме на ньому йшло споживання.

77.Таким чином, зазначення в Акті про порушення адреси побутового об`єкту, хоча в дійсності обстежувався комерційний об`єкт, у даному випадку не було змішуванням двох різних об`єктів, про що помилково стверджує представник позивача.

78.За таких обставин суд відхиляє посилання представника позивача на те, що зафіксовані в Акті про порушення дії працівників ОСР не відповідають змісту їх фактичних дій, що, як вважає представник позивача, виключає можливість використання такого акта як належної підстави для прийняття рішення комісії.

79.У той же час, на переконання суду, заслуговують на увагу аргументи представника позивача щодо правильності здійсненого перерахунку вартості, а саме щодо безпідставного визначення відповідачем-1 повного обсягу побутового споживання як непобутового.

80.Згідно з підпунктами 1-8 пункту 5.1.1 глави 5.1 розділу V ПРРЕЕ оператор системи має право: 1) отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; 2) на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи; 3) проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; 4) на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору; 5) встановлювати технічні засоби, які обмежують розподіл (передачу) електричної енергії споживачу у межах потужності, передбаченої договором; 6) тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо; 7) на отримання доступу до засобів вимірювальної техніки, систем автоматизованого вимірювання та баз даних результатів такого вимірювання (з метою отримання інформації) для контролю обсягів розподілу електричної енергії та величини потужності.

81.Відповідно до положень пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії, серед іншого, зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; 5) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 6) забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; 7) врегулювати у порядку, визначеному Кодексом систем розподілу та цими Правилами, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу шляхом укладення окремого договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (або у формі додатка до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії); 8) забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; 9) невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання; 10) узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; 11) надавати розрахункові документи на вимогу представників електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень або після отримання споживачем офіційного запиту відповідного учасника роздрібного ринку) для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу комерційного обліку; 12) забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок, у тому числі генеруючих установок, установок зберігання енергії та їх налаштувань, та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) в установленому цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень; 13) забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку; 14) не перешкоджати заміні засобів комерційного обліку у разі здійснення такої заміни за рахунок постачальника послуг комерційного обліку або оператора системи; 15) не перешкоджати обрізуванню гілок дерев, які ростуть на території, що належить споживачу, для забезпечення відстані не менше 1 метра від проводів повітряної лінії електричної мережі напругою 0,4 кВ та на відстані 2 метра для електричних ліній напругою 10 кВ; 16) не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті споживача письмово повідомити електропостачальника, оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про розірвання договорів та розрахуватися за електричну енергію, включаючи день виїзду; 17) забезпечувати безперешкодний доступ до власних електричних установок уповноважених представників відповідних органів виконавчої влади (після пред`явлення ними службових посвідчень), яким згідно з законодавством України надано відповідні повноваження, а також виконувати їх приписи; 18) у разі вибору споживачем тарифу чи комерційної пропозиції, що передбачає розрахунки за тарифами, диференційованими за періодами часу (у тому числі за годинами доби), забезпечити застосування відповідних засобів диференційного (погодинного) вимірювання обсягу електричної енергії; 19) своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; 20) не допускати безоблікового використання електричної енергії або використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єктах, які розраховуються за електричну енергії за тарифом побутових споживачів, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового використання електричної енергії.

82.За визначеннями, наведеними у пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ, відмова в доступі до об`єкта споживача - дії та/або бездіяльність споживача (власника або користувача об`єкта споживача) та/або власника, користувача земельної ділянки, на якій розташований/розміщений об`єкт споживача, внаслідок яких створюються перешкоди представникам електропостачальника, оператора системи розподілу (передачі) щодо виконання своїх функцій, передбачених цими Правилами, що засвідчується відповідним актом про недопуск; об`єкт побутового споживача - квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

83.Отже, ПРРЕЕ прямо передбачено складання акту, який фіксує будь-які перешкоди, що створюються споживачем представникам електропостачальника щодо виконання їх функцій.

84.За змістом пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ при складенні акта про порушення ОСР/ОСП має право обстежувати внутрішні електричні мережі та струмоприймачі на об`єкті споживача на предмет споживання електричної енергії на непобутові потреби. У разі наявності підтверджених фактів споживання споживачем електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби та у разі недопуску споживачем представників ОСР/ОСП на об`єкт для обстеження внутрішніх електричних мереж, увесь обсяг використаної електричної енергії на такому об`єкті споживача вважається таким, що використаний на непобутові потреби.

85.Таким чином, перерахунок всього обсягу використаної електричної енергії з розрахунку її використання на непобутові потреби настає за наступних умов (фактичного складу): 1) підтверджених фактів споживання споживачем електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби, та 2) не допуску споживачем представників оператора системи на об`єкт для обстеження внутрішніх електричних мереж.

86.На переконання суду, вжите у пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ поняття «відмова в доступі до об`єкта споживача» охоплює всі випадки недопуску представників ОСР, визначаючи при цьому правило обов`язкового засвідчення відповідного факту актом про недопуск.

87.Не обмежуючись викладеним, суд відзначає, що положення ПРРЕЕ передбачають складання акту про недопуск не лише у разі відмови в доступі до об`єкта споживача в цілому, оскільки, на думку суду, протилежне тлумачення призводило би до непропорційного звуження можливостей реагування працівниками ОСР на перешкоди, які би штучно створювалися споживачами вже після початку проведення перевірки.

88.Крім того, суд вважає, що такий підхід концептуально відповідає приписам ПРРЕЕ.

89.Так, наприклад, складання акта про недопуск є доцільним для обґрунтування способу визначення потужності відповідно до пункту 8.4.10 глави 8.4 розділу VIII ПРЕЕ.

90.У постанові від 21.12.2021 у справі №917/393/21 Верховний Суд звертав увагу на необхідність дослідження судами тих обставин, чи було та яким чином встановлено факт неможливості визначення показів унаслідок недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів або відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність, внаслідок чого він обраховував відповідну потужність з огляду на встановлений у договорі показник.

91.Повертаючись до фактичних обставин справи, суд вказує на те, що працівники відповідача-1 провели обстеження об`єкта за адресою АДРЕСА_3 , тобто господарської будівлі.

92.У свою чергу, побутовий об`єкт за адресою АДРЕСА_2 не обстежувався.

93.Акт про порушення №141794 від 10.04.2025 не містить будь-яких відміток про недопуск працівників ОСР для проведення житлового будинку, який обслуговувався на час перевірки за тарифом побутового споживання.

94.Під час розгляду справи саме Акту про недопуск представником відповідача-1 суду не надано.

95.Із урахуванням наведеного суд погоджується із твердженнями представника позивача про те, що визначення повного обсягу побутового споживання як непобутового є необґрунтованим і таким, що суперечить приписам 2.3.12 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ.

96.Суд зауважує, що свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив про те, що працівникам, які здійснювали обстеження, було надано доступ лише до ресторану.

97.Так, зі змісту показань свідка ОСОБА_2 фактично вбачається, що він стверджує про недопуск до побутового об`єкта споживача, вказуючи про те, що працівники ОСР мали доступ виключно до непобутового об`єкта позивача.

98.Разом із тим, суд вважає, що належним підтвердженням повідомлених свідком обставин є саме Акт про не допуск, якого до суду надано не було.

99.Крім того, будь-яких відомостей про недопуск не зафіксовано і в самому акті про порушення.

100.Таким чином, виключно показання свідка-працівника ОСР, який складав акт про порушення, за відсутності будь-яких інших доказів не є достатніми для того, щоб стверджувати про те, що в даному випадку мав місце недопуск до побутового об`єкта позивача, а відсутність акту про недопуск насправді ж була лише недоліком фіксації порушення ПРРЕЕ.

101.У зв`язку з наведеним суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», оформленого протоколом від 20.05.2025 № 1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, прийнятого на підставі акта про порушення від 10.04.2025 №141794, у частині визначення помісячного обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку.

102.У задоволенні решти вимог щодо визнання згаданого недійсним рішення оформленого протоколом від 20.05.2025 № 1990, слід відмовити, оскільки в ході судового розгляду суд встановив, що використання побутовим споживачем електроенергії на непобутові цілі знайшло своє фактичне підтвердження.

103.Суд вважає помилковими аргументи представника відповідача-1 про те, що оспорювання позивачем рішення, оформленого протоколом №1990 від 20.05.2025, є неефективним способом захисту з огляду на таке.

104.Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

105.Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

106.За приписами статей 15 та 16 ЦК України способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

107.Позивач вправі обирати будь-який із передбачених частиною 2 статті 16 ЦК України способів захисту, а також способи захисту, передбачені договором або іншим законом. Проте не кожен спосіб захисту за своїми властивостями може бути застосований в окремо визначених конкретних правовідносинах (конкретній правовій ситуації).

108.Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.

109.Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів як ефективність - можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

110.Отже, належність та ефективність за своєю природою є різними за змістом властивостями (критеріями) способу захисту порушених прав та інтересів, які характеризують спосіб захисту з точки зору допустимості застосування в межах судової юрисдикції з огляду на правовий характер вимоги та наявності умов до його застосування у конкретних правовідносинах (належність) та можливості за наслідком його застосування відновлення (отримання найбільшого ефекту у відновленні) порушених прав та інтересів позивача (ефективність).

111.Звідси, належним способом захисту порушених прав є спосіб захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, правовій меті, якої прагне суб`єкт захисту, тоді як під ефективним способом захисту розуміється такий, що забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні).

112.Ураховуючи наведене, такі властивості (критерії) способу захисту як належність та ефективність не можуть вважатися тотожними за змістом, оскільки належність свідчить про відповідність способу захисту конкретній правовій ситуації (наявність умов до його застосування), натомість ефективність - перш за все пов`язана з наслідками застосування способу захисту для позивача.

113.Ефективність оцінюється лише з точки зору інтересів позивача (особи, право якої порушено), адже йому з урахуванням принципу диспозитивності належить право самостійно обрати спосіб захисту, який на його думку, забезпечить відновлення порушеного права та саме він може визначити чи відповідає спосіб захисту його інтересам (меті, стратегії його захисту), в той час як належність передбачає з`ясування наявності закріплення такого способу захисту в законі, договорі, а у разі відсутності - відповідності його вимогам закону. Будь-який ефективний спосіб захисту є належним, проте не кожен належний спосіб захисту є ефективним.

114.Суд звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням відповідача-1 визначено обсяг електричної енергії, що підлягав перерахунку.

115.Крім того, в розумінні пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ саме оскаржуване рішення стало підставою для проведення перерахунку спожитої електроенергії за новим тарифом.

116.Таким чином, спірне рішення, оформлене протоколом, впливає на обсяг прав позивача, у зв`язку з чим вимоги про визнання його недійсним є ефективним способом захисту.

117.Суд відхиляє доводи представника відповідача-1 про те, що посилання представника позивача на висновки Верховного Суду в постанові від 17.11.2023 у справі №910/12832/21 є недоречними з огляду на їх нерелевантність.

118.Так, у справі, що розглядається, представник позивача дійсно посилається на вищенаведену постанову суду касаційної інстанції.

119.Разом із тим, суд звертає увагу на те, що цитування судового рішення касаційного суду представником позивача в даному випадку здійснювалося із тим, щоб обґрунтувати спосіб захисту, про застосування якого просить позивач.

120.У вимірі фактичних обставин справи до відповідача-1 позивач заявив вимоги про визнання недійсним рішення, оформленого протоколом від 20.05.2025 № 1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, яке прийняте на підставі акта про порушення від 10.04.2025 №141794.

121.У зв`язку з тим, що суд вже констатував про належність та ефективність обраного позивачем способу захисту шляхом визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення, доводи представника відповідача-1 про неподібність спірних правовідносин у розглядуваній справі та у справі №910/12832/21 не потребують детального аналізу, оскільки для цілей вирішення спору не є суттєвими.

iii.Щодо визнання відсутності у позивача обов`язку сплачувати суму 319 943,67 грн., нараховану ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за результатами перерахунку вартості електричної енергії, здійсненого за коригуючим рахунком від 26.06.2025

122.Резюмуючи, суд вказує про наявність підстав для визнання відсутності у позивача обов`язку сплачувати суму 319 943,67 грн., нараховану ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за результатами перерахунку вартості електричної енергії, здійсненого за коригуючим рахунком від 26.06.2025 до протоколу засідання комісії з розгляду актів ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 20.05.2025 № 1990

123.Одним зі способів захисту, який передбачений частиною 2 статті 16 ЦК України, є визнання права.

124.Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

125.Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.

126.Визнання відсутнім обов`язку позивача є належним способом захисту інтересу особи у правовій визначеності.

127.Також слід враховувати, що наведений вище спосіб захисту інтересу особи у правовій визначеності буде належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

128.У разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора або кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

129.У справі встановлено, що позивач не визнає наявності в нього обов`язку сплачувати донараховану суму за споживання електроенергії на не побутові потреби на об`єкті споживача. У свою чергу, відповідач-2 здійснив відповідний перерахунок та виставив позивачу до сплати суму в розмірі 319 943,67 грн. шляхом надсилання коригуючого рахунку.

130.У той же час судовий розгляд у іншій справі з приводу стягнення з позивача означеної суми в розмірі 319 943,67 грн. не ініційовано.

131.За таких обставин позивачу недоступні інші можливості захисту його прав, тому він заявляє до суду вимогу про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України як превентивний спосіб захисту, який має забезпечити, щоб обидві сторони могли знати свої права та обов`язки за договором та діяти, не порушуючи їх.

132.Суд вказує на те, що здійснення перерахунку обсягу спожитої електроенергії за змістом пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ здійснюється на підставі рішення комісії з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ та з урахуванням наданої електропостачальнику додаткової інформації про обсяг електроенергії, що підлягає перерахунку, тобто має похідний характер.

133.У розглядуваній справі суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення, оформленого протоколом від 20.05.2025 № 1990, у частині визначення помісячного обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку.

134.Наведена обставина нівелює саму передумову для здійснення відповідного перерахунку та виключає можливість проведення відповідачем-2 донарахування за наданої відповідачем-1 інформацією про помісячний обсяг електричної енергії, що підлягає перерахунку.

135.З огляду на вказане позовні вимоги про визнання відсутності у позивача обов`язку сплачувати суму 319 943,67 грн., нараховану ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за результатами перерахунку вартості електричної енергії також підлягають задоволенню.

136.Суд не погоджується із доводами представника відповідача-2 про те, що відповідач-2, здійснюючи перерахунок вартості спожитої електроенергії, діяв у повній відповідності з приписами Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ, оскільки такий підхід зводить нанівець суть судового захисту.

137.Безпідставне визначення обсягу електричної енергії, що підлягав перерахунку, не може породжувати правомірний результат та уможливлювати подальший облік за позивачем боргу в розмірі, який належним чином не обґрунтований.

138.Суд відхиляє аргументи представника відповідача-2 про те, що позивач не надав жодних належних доказів, які би підтверджували лише побутове використання електроенергії, позаяк цей аргумент встановлює для позивача завідомо недосяжний стандарт доказування.

139.За приписами пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ при складенні акта про порушення ОСР/ОСП має право обстежувати внутрішні електричні мережі та струмоприймачі на об`єкті споживача на предмет споживання електричної енергії на непобутові потреби. У разі наявності підтверджених фактів споживання споживачем електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби та у разі недопуску споживачем представників ОСР/ОСП на об`єкт для обстеження внутрішніх електричних мереж, увесь обсяг використаної електричної енергії на такому об`єкті споживача вважається таким, що використаний на непобутові потреби.

140.Отже, положення ПРРЕЕ чітко окреслюють передумову, за якої увесь обсяг використаної електричної енергії на об`єкті споживача вважається таким, що використаний на непобутові потреби, а саме недопуск споживачем представників ОСР/ОСП на об`єкт для обстеження внутрішніх електричних мереж.

141.За фактичних обставин справи документування вищезгаданої обставини покладалося на відповідача-1, а проведення обчислення вартості спожитої електроенергії на відповідача-2, у зв`язку з чим, на переконання суду, недоліки такого документування та помилковість проведеної калькуляції передусім мають тягнути негативні наслідки для відповідачів.

iv.Щодо зобов`язання ТОВ «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025

142.Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18).

143.Безпосередню мету, якої прагне досягнути позивач звертаючись з позовом до суду, втілює спосіб захисту порушеного права, застосування якого має за ціль попередити, усунути чи компенсувати наслідки порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного цивільного права та інтересу.

144.За обставин цієї справи представник позивача просить суд зобов`язати ТОВ «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025.

145.В обґрунтування позову в цій частині представник позивача посилається на постанову Верховного Суду від 17.11.2023 по cправі №910/12832/21, у якій суд касаційної інстанції вказав про таке:

«126. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку, що у спорі учасників ринку електричної енергії щодо перерахунку небалансів електричної енергії такими, що відповідають змісту порушеного права сторони відповідальної за небаланс, характеру його порушення, наслідкам, які спричинило порушення та забезпечує ефективний захист її прав, інтересів з урахуванням положень статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України, статті 70 Закону України "Про ринок електричної енергії" є способи захисту порушених прав та інтересів у вигляді:

- визнання відсутності в особи відповідальної за небаланс обов`язку з оплати спірних обсягів небалансів або визнання відсутності в оператора системи передачі права вимагати такої оплати особи, відповідальної за небаланс;

- зобов`язання оператора системи передачі вчинити дії з "анулювання" власних попередніх односторонніх дій, які протиправно створюють фактичні (не правові - адже дії оператора системи передачі як носія секундарного права є протиправними) наслідки у вигляді безпідставних майнових втрат.

127. У першому випадку визначений спосіб захисту порушених прав сторони відповідальної за небаланс є фактично формою такого універсального способу захисту як визнання права - у його "негативній" формі визнання відсутності права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України, абзац другий частини другої статті 20 ГК України).

128. Застосування наведеного способу захисту забезпечить перерахунок небалансів електричної енергії шляхом виключення відповідного обсягу негативних балансів за певні періоди та дозволить запобігти пред`явленню оператором системи передачі необґрунтованих вимог до сторони відповідальної за баланс.

129. Відтак відповідний спосіб захисту за наслідком його застосування у конкретних правовідносинах дозволить забезпечити формування правової визначеності щодо наявності небалансів електричної енергії у спірні періоди та гарантує ефективний захист (відновлення) порушених прав сторони відповідальності за небаланс.

130. Те ж саме стосується застосування вимоги про "анулювання" оператором системи передачі власних попередніх односторонніх дій, що є формою перерахунку небалансів електричної енергії шляхом виключення негативних небалансів у певному обсязі за певні періоди, який відповідає універсальному способу захисту у вигляді припинення дії, яка порушує право (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України, абзац п`ятий частини другої статті 20 ГК України).

131. У разі застосування такого способу захисту, сторона відповідальна за небаланс, матиме позитивний ефект у захисті своїх прав незалежно від того погодиться оператор системи передачі фактично здійснити перерахунок чи ні, адже саме в залежності від цих дій сторона, відповідальна за небаланс, згодом купує відповідні обсяги небалансів електричної енергії.».

146.На переконання суду, в даному випадку з огляду на заявлені представником позивача підстави позову правовий ефект, який позивач фактично має намір досягнути шляхом заявлення вимог про анулювання коригуючого рахунку полягає у списанні боргу, виставленого йому після донарахування.

147.Інакше кажучи, вимога про анулювання коригуючого рахунку є вимогою про списання боргу, що обліковується відповідачем-2 за позивачем відносно побутового об`єкта останнього.

148.Суд вважає, що задоволення вимоги про анулювання коригуючого рахунку може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

149.Якщо позивач не має наміру сплачувати борг, оскільки не згоден із його існуванням, а постачальник і не списує борг, і не звертається до суду за його стягненням, то взаєморозрахунки зі споживачем будуть надалі враховувати обліковуваний спірний борг. Таке відображення боргу може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

150.Задоволення вимоги про анулювання коригуючого рахунку унеможливить виставлення відповідачем-2 рахунку на суму боргу, який позивач заперечує.

151.На переконання суду, в розглядуваній справі слід дійти висновку про обґрунтованість вимог щодо зобов`язання ТОВ «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025 з огляду на те, що: (1)коригуючий розрахунок проведено на підставі додаткової інформації щодо обсягу, котрий підлягає перерахунку, яку (інформацію) надав відповідач-1 згідно з рішенням, оформленим протоколом від 20.05.2025 № 1990; (2)суд визнав недійсним рішення, оформлене протоколом від 20.05.2025 № 1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, у частині визначення помісячного обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку.

V. Висновки за результатами розгляду справи

152.Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

153.Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

154.Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

155.Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

VІ. Судові витрати

156.Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

157.Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

158.Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

159.За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

160.У розглядуваній справі суд встановив наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме щодо:

-визнання недійсним рішення Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», оформлене протоколом від 20.05.2025 № 1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, прийнятого на підставі акта про порушення від 10.04.2025 №141794, у частині визначення помісячного обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку;

-визнання відсутності в позивача обов`язку сплачувати суму 319 943,67 грн., нараховану ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за результатами перерахунку вартості електричної енергії, здійсненого за коригуючим рахунком від 26.06.2025 до протоколу засідання комісії з розгляду актів ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 20.05.2025 № 1990;

-зобов`язання ТОВ «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025.

161.На підтвердження сплати судового збору в цій справі позивач долучив платіжну інструкцію №1.348613019.1 від 10.10.2025 на суму 4 981,26 грн., а також №2.428490619.1 від 02.12.2025 на суму 2 422,40 гривень.

162.Для цілей вирішення питання про розподіл судових витрат за наслідками вирішення позову, який містить, зокрема, вимогу немайнового характеру, яку було задоволено частково, слід брати до уваги співвідношення поставленою метою позову в цілому (захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу), конкретними матеріально-правовими вимогами, як способами її досягнення та отриманим результатом.

163.Беручи до уваги наведене, суд доходить до висновку, що за обставин часткового задоволення позовної вимоги немайнового характеру щодо недійсності рішення приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», оформленого протоколом від 20.05.2025 № 1990, пропорційним є стягнення з відповідача-1 на користь позивача судового збору в розмірі 1 211,20 грн., сплаченого з урахуванням понижуючого коефіцієнта (0,8).

164.За вимогу щодо визнання відсутності в позивача обов`язку сплачувати суму 319 943,67 грн. з урахуванням понижуючого коефіцієнта (0,8) слід було сплатити 2 559,60 грн. судового збору, а тому з огляду на задоволення позову у цій частині з відповідача-2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у вказаному розмірі.

165.За вимогу про зобов`язання ТОВ «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025 позивачем з урахуванням понижуючого коефіцієнта (0,8) сплачено 2 422,40 гривень. Цю вимогу судом задоволено, у зв`язку з чим на користь позивача з відповідача-2 слід стягнути сплачений судовий збір.

166.З приводу стягнення адвокатських витрат за заявою представника відповідача-1 про розподіл судових витрат суд зазначає про таке.

167.Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

168.За визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

169.Згідно з частиною 1 статті 26 цитованого Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

170.Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру або погодинної оплати.

171.Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

172.Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

173.Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

174.Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

175.Вказане узгоджується із правовим висновком відображеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі №922/1964/21.

176.Згідно з частиною 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

177.Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

178.Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

179.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

180.Згідно з частинами 5 та 6 цієї ж статті ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

181.Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

182.При цьому суд наголошує на тому, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

183.Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

184.Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

185.Згідно з частиною 4 статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

186.За змістом частини 5 цієї ж статті ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

187.Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).

188.Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

189.Отже, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

190.Вказане узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20 та від 03.10.2019 по справі №922/445/19.

191.Крім того, системний аналіз наведеного правового регулювання дає підстави стверджувати про необхідність розмежування понять «зменшення судових витрат» та «розподіл судових витрат».

192.У цьому контексті суд бере до уваги правові висновки, відображені в постановах Верховного Суду від 22.12.2021 по справ №873/212/21, від 01.12.2021 по справі №910/20852/20 та від 30.11.2020 по справі №922/2869/19.

193.Так, в силу положень статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

194.Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені статтею 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

195.У такому випадку суд, керуючись частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

196.При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

197.Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.

198.До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

199.При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

200.У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

201.У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

202.Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

203.Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 по справі № 904/4507/18.

204.Екстраполюючи викладене на обставини цієї справи, суд вказує на те, що в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу

-копію рахунку №202 від 10.11.2025, згідно з яким за надання правової допомоги ПАО «Правовий альянс» у цивільній справі №308/15021/25 виставлено оплату в розмірі 20 000 грн.;

-копію Додатку №26 від 04.11.2025 р. до Договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2021, з якого вбачається, що згідно з договором про надання правової допомоги №1 від 04.01.2021 вартість правової допомоги клієнту становить 20 000 грн. у суді першої інстанції незалежно від кількості та обсягу складених процесуальних документів та результату розгляду справи;

-копію витягу з Договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2021, яким підтверджується факт існування договору про надання адвокатських послуг від відповідачем-1 та ПАО «Правовий альянс» для здійснення юридичного супроводу в межах справи №308/15021/25;

-копію платіжної інструкції №8965 від 13.11.2025 на суму 20 000 гривень.

205.Надаючи правову оцінку заявленому розміру адвокатських витрат, про відшкодування яких просить відповідач-1, суд доходить до переконання про те, що їх розмір є завищеним з огляду на таке.

206.Суд вказує про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що результат вирішення цієї справи істотно впливає на репутацію відповідача-1 або відповідна справа є резонансною через наявність публічного інтересу.

207.Крім того, суд вважає, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не є пропорційними до предмету спору. Адже справа за рівнем складності не передбачає дослідження великої кількості нормативно-правових актів. Обсяг досліджуваних матеріалів не є значним.

208.Таким чином, суд доходить до переконання, що у розглядуваній справі з урахуванням принципів справедливості та пропорційності з позивача на користь відповідача-1 слід стягнути витрати за професійну (правничу) допомогу в розмірі 8 000 гривень.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», оформлене протоколом від 20.05.2025 №1990 засідання комісії з розгляду актів про порушення, прийнятого на підставі акта про порушення від 10.04.2025 №141794, у частині визначення помісячного обсягу електричної енергії, що підлягає перерахунку.

Визнати відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплачувати суму 319 943 (триста дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок три) грн. 67 коп., нараховану товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» за результатами перерахунку вартості електричної енергії, здійсненого за коригуючим рахунком від 26.06.2025 до протоколу засідання комісії з розгляду актів приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» від 20.05.2025 №1990.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» анулювати коригуючий рахунок від 26.06.2025 до протоколу засідання комісії з розгляду актів ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 20.05.2025 № 1990.

У задоволенні решти позову відмовити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4 982 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» судові витрати на професійну(правничу) допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач-1 приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» , місцезнаходження: Ужгородський р-н, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 57.

відповідач-2 товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» , місцезнаходження: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд. 18.

Суддя В.Й. Данко