РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1663/25

Провадження № 2/293/250/2026

27 березня 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

І.Короткий зміст позовних вимог

30.12.2025 представник Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», через систему «Електронний суд» звернулось до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 98278 грн. 08 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитні договори, а саме:

- 24.08.2023 кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 74113,00 грн.;

- 31.08.2023 кредитний договір №6, за яким позичальнику видано кредит у сумі 21287,78 грн;

Позивач доводить, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами тривалий час належним чином не виконує. Станом на 03.07.2025 заборгованість відповідача перед позивачем склала:

- по кредитному договору № від 24.08.2023 в розмірі 80651,81 грн., з яких: 60445,98 грн заборгованість за кредитом; 7,54 грн заборгованість за процентами; 20198,29 грн заборгованість за комісією;

- по кредитному договору №6 від 31.08.2023 в розмірі 17626,27 грн, з яких 12572,92 грн. заборгованість за кредитом; 1,2 грн заборгованість за процентами; 5052,15 грн заборгованість за комісією.

Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 03.07.2025 становить 98278 грн. 08 грн.

У добровільному порядку відповідач заборгованість не погасив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість за кредитними договорами з ОСОБА_1 в судовому порядку.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025, справа передана для розгляду судді Проценко Л.Й.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 12.01.2025 судом отримано інформацію з про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 (а.с.93)

Ухвалою від 14.01.2026 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу 7- денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині.

20.01.2026 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с.96-97).

22.01.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання суд призначив на 23.02.2026 (а.с.108).

23.02.2026 справа не розглядалась у зв`язку з відсутністю електропостачання відповідно графіку погодинних відключень електроенергії НЕК «Укренерго» (а.с.112). Суд повідомив про відкладення розгляду справи на 23.03.2026 о 12 год 30 хв.(а.с.113-115)

23.03.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку. Проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечує.

Відповідач причини неявки до суду не повідомив, у порядку ст. 178 ЦПК України у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав, про день, час та місце розгляду справи повторно повідомлений, шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації. Однак, поштові конверти повернувся до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення "адресат відсутній" (а.с.111,115).

Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ІІІ. Норми права застосовані судом

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

За приписами ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК Україна).

Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положеннями частини четвертої статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідний для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка доказів та висновки суду

24.08.2023 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк (позивач) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а.с.24).

Згідно умов договору та паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, сума кредиту становить 74113,00 грн (виданий з метою погашення заборгованості), строк кредитування 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,6 %; розмір процентної ставки 0,01 % річних. Платіжні періоди з 24.08.2023 по 24.08.2026. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1185,81 грн., усього за 36 місяців 42689,16 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 42700,39 грн, загальна вартість кредиту 116813,39 грн.(а.с.24-25).

Платіжна квитанція від 24.08.2023 свідчить про те, що АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 74113,00 грн. за договором № від 24.08.2023 (а.с.56).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має борг перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № від 24.08.2023 станом на 03.07.2025 у розмірі 80651,81 грн, а саме: по тілу кредиту 60445,98 грн, по відсотках 7,54 грн, по комісії 20198,29 (а.с.58-60).

Крім того, 31.08.2023 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.29).

На підставі вказаного договору відповідачу видано кредит з метою погашення заборгованості в сумі 21287,78 грн., строком на 48 місяці, тобто з 31.08.2024 по 31.08.2027. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,6 %; розмір процентної ставки 0,01 % річних. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 340,60 грн., усього за 48 місяців 16348,80 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 16352,86 грн, загальна вартість кредиту 37640,64 грн.(а.с.24-25).

Згідно розділу «Підтвердження та запевнення» відповідач підписанням заяви надав, зокрема, підтвердження, що ознайомлений з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тарифами банку, цілком згоден, та всі умови в ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с31).

31.08.2023 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому, передбачені всі умови договору, зазначені вище (а.с.33).

Платіжна інструкція від 31.08.2023 свідчить про те, що АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок відповідача кошти в сумі 21287,78 грн. за договором № від 31.08.2023 (а.с.57).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має борг перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № від 31.08.2023 станом на 03.07.2025 у розмірі 17626,27 грн, а саме: по тілу кредиту 12572,92 грн, по процентах 1,2 грн; по комісії 5052,15грн (а.с.61-63).

Позивач направив відповідачу на його адресу місця проживання письмову вимогу (повідомлення) за вих.№ КНО-44.2.2./1245 від 04.07.2025 про сплату в добровільному порядку заборгованості по вище зазначених кредитних договорах в сумі 98278,08 грн. (а.с. 51).

Виписки по особових рахунках ОСОБА_1 в період з 24.08.2023 по 03.07.2025; з 31.08.2023 по 03.07.2025 свідчать про надходження кредитних коштів на її рахунки та користування ними, відповідно до платежів про списання та про погашення коштів (а.с.64-69).

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Дослідивши письмові докази, умови договорів, перевіривши суми нарахувань, встановивши правомірність списання коштів в рахунок погашення комісії, судом зазначається наступне.

З наданого банком розрахунків заборгованості по спірних кредитних договорах вбачається, що відповідач має заборгованість яка складається із залишку простроченого кредиту, відсотків та заборгованості за комісією, а саме:

- по кредитному договору № від 24.08.2023 в розмірі 80651,81 грн., з яких: 60445,98 грн заборгованість за кредитом; 7,54 грн заборгованість за процентами; 20198,29 грнзаборгованість за комісією;

- по кредитному договору №6 від 31.08.2023 в розмірі 17626,27 грн, з яких 12572,92 грн. заборгованість за кредитом; 1,2 грн заборгованість за процентами; 5052,15 грн заборгованість за комісією.

Судом встановлено, що умовами цих договорів, крім іншого, визначено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

На думку суду, дії кредитодавця про стягнення комісії за обслуговування кредиту суперечать ч.ч.1,2 ст.11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

У відповідності до частини першої статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини п`ятої статті. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 також зазначив, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом про споживче кредитування, є нікчемними. Так, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Велика Палата Верховного Суду також констатувала, що закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Врахувавши, що в оспорених договорах встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості по кредитним договорам № від 23.08.2023 у розмірі 20198,29 грн та № від 31.08.2023 у розмірі 2384,20 грн, є незаконними.

Разом з тим, за змістом наданої виписки та розрахунку заборгованості по договору № від 23.08.2023 (а.с.58-60) вбачається, що банк зарахував кошти на погашення неправомірно нарахованої комісії, яка була сплачена відповідачем в загальному розмірі 5929,05 грн. Такі дії позивача є незаконними, з огляду на зазначене вище, а тому вважає, що вказані кошти слід зарахувати в рахунок сплати заборгованості по тілу кредиту. Тобто залишок заборгованості відповідача по тілу кредиту у цьому кредитному договорі становить 54516,93грн (60445,98 грн. 5929,05 грн.),яку разом з відсотками у сумі 7,54 грн слід стягнути з відповідача. В решті позовних вимог по даному договору суд відмовляє.

За змістом наданої виписки та розрахунку заборгованості по договору № від 31.08.2023(а.с.61-63,67-69) вбачається, що банк зарахував кошти на погашення неправомірно нарахованої комісії, яка була сплачена відповідачем в загальному розмірі 2 384,20 грн. Такі дії позивача суд вважає незаконними, з огляду на зазначене вище, тому вказані кошти слід зарахувати в рахунок сплати заборгованості по тілу кредиту та по відсотках. Тобто залишок заборгованості відповідача по даному кредитному договору становить 10188,72 грн (12572,92 грн. 2 384,20 грн.),яку разом з відсотками у сумі 1,2 грн слід стягнути з відповідача. В решті позовних вимог по даному договору суд відмовляє.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню підлягає заборгованість за кредитними договором в загальному розмірі 64714,39 гривень, яка складається з заборгованості:

-за кредитним договором № від 23.08.2023 в розмірі 54524,47 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 54516,93 грн та 7,54грн становлять відсотки;

-за кредитним договором № від 31.08.2023 в розмірі 10189,92 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту -10188,72 грн та 1,2 грн відсотки.

В решті позову слід відмовити за безпідставністю.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1595,15 грн.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 626, 628, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договором в загальному розмірі 64714 (шістдесят чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 39 копійок, яка складається з заборгованості:

-за кредитним договором № від 23.08.2023 в розмірі 54524,47 грн.;

-за кредитним договором № від 31.08.2023 в розмірі 10189,92 грн.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» 1595 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 15 копійки сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін у справі:

Позивач:

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м.Київ, 04070, .

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 27.03.2026.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО