провадження № 2-з/361/35/26
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Ведмідь Н.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боярової А.В. про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

встановив:

У грудні 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області поданий даний позов.

30 грудня 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Ведмідь Н.В. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бояровою А.В. подано заяву про забезпечення доказів, яку зареєстровано та передано на розгляд судді Ведмідь Н.В. 25.03.2026, про що свідчить протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

В заяві про забезпечення доказів представник позивача ОСОБА_1 адвокат Боярова А.В. просить доручити Комунальному підприємству Броварської міської ради «Броварське БТІ» провести розрахунок і визначити, яку ідеальну частку по відношенню до жилого будинку з надвірними будівлями що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , складає відокремлена група приміщень №3 житловою площею 62,9 кв.м, загальною площею 84,3 кв.м, з них 3-1 коридор площею 3,4 кв.м, 3-2 кухня площею 14,1 кв.м, 3-3 житлова площею 14,9 кв.м, 3-4 житлова площею 10,9 кв.м, 3-5 житлова площею 14,1 кв.м, 3-6 житлова площею 23,0 кв.м, 3-7 санвузол площею 3,9 кв.м а також гараж Л і погріб л. Оплату за проведення розрахунку частки покласти на позивачку ОСОБА_1 .

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 позивачка позбавлена права звернутися спільно з ОСОБА_2 до органів БТІ з питань перерахунку частки у праві власності, однак для вирішення справи за вищевказаним позовом необхідно здійснити технічну інвентаризацію будинку з господарськими будівлями і розрахувати розмір часток співвласників у новоствореному об`єкті нерухомого майна.

Враховуючи норму ч. 1 і ч.2 ст. статті 39-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності» технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна може бути проведена, зокрема, на підставі судового рішення.

Комунальне підприємство Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» має у своєму складі виконавців, які отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт із технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а тому просить саме комунальному підприємству доручити провести відповідний розрахунок.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів, суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

З аналізу ч. 1 ст. 117 ЦПК України слідує, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Відтак, процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст.ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, чи клопотання про призначення експертизи, яке може бути подане учасником справи у відповідності до відповідних статей ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Оскільки забезпечення доказів допускається у випадках, коли є підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, такий процесуальний інститут спрямований на збереження вже існуючих доказів, а не на їх створення.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить суд доручити комунальному підприємству Броварської міської ради «Броварське БТІ» здійснити розрахунок ідеальних часток у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

Разом з тим, вказані вимоги фактично зводяться до визначення розміру часток у спільному майні шляхом проведення відповідних розрахунків, що передбачає здійснення спеціальних дій та формування нового документа, який на момент звернення до суду не існує.

Таким чином, заявлене клопотання не стосується забезпечення вже існуючих доказів, а спрямоване на створення нового доказу, що виходить за межі правової природи інституту забезпечення доказів.

Посилання заявника на положення підзаконних нормативно-правових актів щодо порядку проведення технічної інвентаризації, а також на можливість здійснення таких дій на підставі судового рішення, не змінює правової оцінки заявлених вимог, оскільки такі норми регулюють порядок проведення технічної інвентаризації, але не визначають процесуальних підстав для застосування заходів забезпечення доказів у розумінні цивільного процесуального законодавства.

Крім того, заявником не наведено та судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування реальної загрози втрати відповідних доказів або неможливості їх подання у майбутньому.

Суд звертає увагу, на те, що за правовою природою клопотання про забезпечення доказів подане в порядку ст. 116 ЦПК України не є клопотанням про витребування доказів, чи клопотанням про призначення експертизи вимоги до яких визначені ЦПК України. Питання визначення ідеальних часток у праві спільної власності може бути вирішене у межах розгляду справи по суті, зокрема шляхом подання відповідних доказів або призначення судової експертизи у порядку, передбаченому ЦПК України.

При цьому, заявником не подано клопотання про призначення експертизи.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 116, п. 5 ч.1 ст. 117 ЦПК України та обґрунтування заяви про забезпечення доказів, суд доходить висновку, що заявник не обґрунтував у своїй заяві, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим та відповідно, що є необхідність забезпечення доказів.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 зазначено, що «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищезазначене та те, що заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог статті 117 ЦПК України, суд доходить висновку, що заява про забезпечення доказів необґрунтована та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 84, 116, 117, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боярової А.В. про забезпечення доказів - повернути заявнику.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ведмідь Н.В.