Справа №: 148/2931/25
Провадження № 2/148/289/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з викликом сторін в м. Тульчині цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (надалі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №71413761 від 05.05.2025, мотивуючи позовні вимоги тим, що 05.05.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №71413761, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, строком на 30 днів (з 05.05.2025 до 03.06.2025), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,275 % в день, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (600 грн). У разі порушення строків повернення кредиту нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" виконало свої зобов`язання, передав відповідачеві грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . У подальшому було укладено додаткову угоду № 15089299 від 05.06.2025 до договору про надання коштів у кредит №71413761 від 05.05.2025, якою збільшено строк кредитування до 05.07.2025, тобто ще на 30 днів та визначено, що на період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00% в день. У супереч умовам договору та додаткової угоди до нього відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, в зв`язку із чим його заборгованість за договором кредиту складає 12458,20 грн, з яких: 3730,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1119,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 7609,20 грн - заборгованість за пенею/неустойкою. 16.10.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором кредиту №71413761 від 05.05.2025. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконує, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту №71413761 від 05.05.2025 в розмірі 12458,20 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, 06.03.2026 від останньої до суду надійшла заява (а.с.73), в якій просить розгляд справи провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відповідно до ст.128 ЦПК України (а.с.54, 59-60, 63, 70-71, 75), причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, не надав своїх заперечень та доказів на їх підтвердження, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що 05.05.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71413761 (надалі кредитний договір), який був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується його копією (а.с.10-17). За умовами даного договору сторони погодили:

- п.2.1. за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, (надалі - "Кредит"), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Кредиту, або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту;

- п.2.2.1. сума кредиту становить 4000,00 грн;

- п.2.2.2. строк кредиту - 30 днів;

- п.2.2.3. процентна ставка /день - 0,275 % (фіксована);

- п.2.2.4. комісія за надання кредиту - 15,00 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600,00 грн);

- дата повернення кредиту (останній день) 03.06.2025;

- денна процентна ставка/день, % - 0,775 %;

- процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною), % /день - 4,00 %; пеня, %/день - 4,00 %;

- орієнтована загальна вартість кредиту - 4930,00 грн;

- п.11.3. договір укладено із використанням вебсайту https://mycredit.ua.

Пунктами 1.7-1.9, 1.17-1.19, 1.25-1.27 Договору передбачено, що сайт це сукупність веб-сторінок без обмеження рівнів ієрархії, доступних в мережі Інтернет з доменним ім`ям mycredit.ua, а також мобільні додатки Кредитодавця для різних операційних систем. Під час вживання визначення «Сайт» в Договорі мається на увазі як сукупність веб-сторінок, так і мобільні додатки; електронний документ це будь-який документ, сформований в Інформаційно-комунікаційній системі, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (в т.ч. кредитні договори, паспорти споживчого кредиту тощо); електронний підпис - електронні дані, які додаються Кредитодавцем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються Кредитодавцем як підпис; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді унікальної алфавітно-цифрової послідовності, що додаються Позичальником до інших електронних даних, та надсилаються Позичальником Кредитодавцю для ідентифікації підписувача цих даних. Одноразовий ідентифікатор доступний тільки Позичальнику та за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує Позичальник від Кредитодавцяна сторінці в Особистому кабінеті, на електронну пошту або на номер мобільного телефону, вказаний ним під час реєстрації в Інформаційно-комунікаційній системі Кредитодавця, та якою підписує (приєднує) своє електронне повідомлення, що погоджує Електронний документ; особистий кабінет - розділ на Сайті, який є частиною Інформаційно-комунікаційної системи Кредитодавця, до якого Позичальнику надається доступ, захищений Логіном Особистого кабінету та Паролем входу до Особистого кабінету Позичальника, створений для зберігання договірної документації, підтвердження особи Позичальника та взаємодії Позичальника з Кредитодавцем, через який можна відслідкувати стан Заборгованості за Кредитом, та мати доступ до Паспорту кредиту, Договору, додаткових угод тощо; оферта - пропозиція Кредитодавця укласти Договір, що містить істотні умови, передбачені законодавством для такого Договору, і виражає намір Кредитодавця вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття.

У розділах 4 та 5 Договору про надання коштів у кредит №71413761 від 05.05.2025 зазначена чітка послідовність дій позичальника, які потрібно вчинити останнім задля акцептування оферти, укладення договору та отримання кредитних коштів.

Також п. 7.1 Договору передбачено, що Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження Строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку кредитування відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку кредитування обираються Позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження Строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами, а також відображаються Позичальнику в особистому кабінеті.

Як вбачається із пункту 1 Додаткової угоди № 15089299 від 05.06.2025 до договору про надання коштів у кредит №71413761 від 05.05.2025, сторони домовились продовжити Строк кредитування на 30 днів та викласти п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору в новій редакції: «2.2.2. Строк кредитування/Строк Договору 60 днів». На період продовження строку користування Кредитом (пролонгації) до дати повернення Кредиту, що визначена п.п. 2.1 п. 2 Додаткової угоди, нарахування Процентів за користування Кредитом здійснюється за ставкою 1,00 %. У зв`язку з цим викласти п.п. 2.2.3. п. 2.2 Договору в наступній редакції: «2.2.3. Процентна ставка /день 1,00% (фіксована)».

Згідно копії Додатку №1 до додаткової угоди №15089299 від 05.06.2025 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71413761 від 05.05.2025 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.19), який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором вбачається, що станом на 05.07.2025 загальна вартість кредиту складає 6049,00 грн, з яких: 3730,00 грн - сума кредиту; 1119,00 грн - проценти за користування кредитом.

Згідно копії довідки про ідентифікацію, виданої представником ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (а.с.19), вбачається, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору №71413761, одноразовий ідентифікатор 36688, час відправки ідентифікатора позичальнику 05.05.2025 об 11:58:21; договору № 15089299, одноразовий ідентифікатор 80244, час відправки ідентифікатора позичальнику 05.06.2025 об 11:01:50 номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікація клієнта була проведена за посередництвом системи BankID НБУ.

ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, що в сукупності підтверджується копіями довідки ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ " від 16.10.2025 Вих. № 16/10/25-14533 (а.с.20 зворот), копією платіжної інструкції від 05.05.2025 № 6bd50760-a9b9-4ab9-878e-5c48e5bd59b7 (а.с.21) та інформаційним листом № 20.1.0.0.0/7-260302/78834-БТ від 04.03.2026 із випискою по особовому рахунку відповідача, наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 24.02.2026.

Доказів того, що відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином виконував матеріали справи не містять.

Пунктом 9.2.6 Договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71413761 від 05.05.2025 передбачено, що ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" має право відступити право вимоги за Договором або звернутися до суду для примусового стягнення Заборгованості, у разі невиконання Позичальником зобов`язань за Договором.

16.10.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №16/10/25, що підтверджується його копією (а.с.21 зворот - 25), за умовами якого сторони погодили:

- п.1.1. клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (Ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб;

- п.2.1.3 перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно п. 4.1 договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром, ціна придбання та одинична ціна визначаються окремо для кожного реєстру і вказується в таких реєстрах.

Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №71413761 від 05.05.2025 в розмірі 12458,20 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за тілом; 1119,00 грн - сума заборгованості по процентам; 7609,20 грн - сума заборгованості за пенею, що також підтверджується копією розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" станом на дату продажу 16.10.2025 (а.с.8-9) та розрахунком заборгованості позивача станом на 01.11.2025 (а.с.6).

Перехід права вимоги до відповідача підтверджується копією Реєстру прав вимоги №16/10/25-02 від 16.10.2025 (а.с.26-27) та платіжними інструкціями кредитового переказу коштів № 579939281.1, та № 579939282.1 від 20.10.2025 (а.с.27 зворот - 28), сума сплати за якими відповідає ціні придбання зазначеній у реєстрі прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025, що передбачено п. 4.1 договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами параграфа 2 глави 71 та главою 73 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законам; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року

у справі № 932/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у різі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Оскільки, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, це свідчить про наявність волі Відповідача для укладення таких Договорів, на таких умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України ПРОПОЗИЦІЮ укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього ДОГОВОРУ. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ПК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), які засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідачка порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 599 передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином або частково чи у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договорів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до п.4. ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції на момент укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Частиною 2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції на момент укладення кредитного договору) передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом, відносяться в тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку первісному кредитору або позивачу не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками зі його користуванням.

За змістом статті 1082 ЦК України вбачається, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, я лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. …неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №71413761 від 05.05.2025.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.

Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором відповідач порушує свої зобов`язання за ним.

Щодо стягнення з відповідача пені за вищевказаним договором суд зазначає таке.

Як вбачається із позовної заяви представник позивача просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 7609,20 грн.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В той же час, пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, законодавець визначив, що на період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф, пеню.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З огляду на вищевказані норми законодавства, відповідач, як позичальник є звільненим від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) пені. Тому її нарахування є незаконним.

Відтак, правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 7609,20 грн немає, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав, як і не спростував.

Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатив, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №71413761 від 05.05.2025 лише в розмірі 4849,00 грн, з яких: 3730,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1119,00 грн - заборгованість за процентами.

Таким чином, аналізуючи викладене вище, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд вважає позовні вимоги позивача, у заявлених ним межах, обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 (а.с.28 зворот -31); копію Додатку №1 до договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 - АКТ ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ СПРАВ НА НАДАННЯ ПРАВНИЧОЇ ДОПОМОГИ (а.с.33-34), із змісту якого вбачається, що адвокат Ткаченко Ю.О. прийняла на себе зобов`язання надати наступну правничу допомогу щодо визначених у ньому справ, в тому числі відносно відповідача; копію Додатку №2 до договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 - Витягу з Акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, сформованого 21.10.2025 (а.с.32 зворот), згідно якого сторони узгодили перелік наданих послуг, що надавалась по боржнику ОСОБА_1 та визначили їх вартість в розмірі 4500,00 грн, винагороду адвокату визначили у розмірі 130500,00 грн; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 27.10.2025 №579939288.1 (а.с.34 зворот), згідно якої позивач сплатив адвокату Ткаченко Ю.О. адвокатську винагороду у розмірі передбаченому у витязі з акту № 5ФП; копією ордеру на надання правничої допомоги від 03.09.2025 серія АХ № 1287257 (а.с.35), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.04.2018 серія ПТ №2099 (а.с.35 зворот), а тому з урахуванням вимог ч.2 ст.141 та ст.137 ЦПК України суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1451,80 грн (3730,00 х 4849,00/12458,20). Клопотань про зменшення суми витрат на правничу допомогу в порядку ч.5 ст. 137 ЦПК України від відповідача на адресу суду не надходило.

Згідно позиції ВС висловленої у Постанові КЦС ВС року по справі № 275/150/22 від 13.03.2025, у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, обґрунтованого цією стороною відповідного клопотання щодо недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи із викладеного вище, суд застосовує пропорційність передбачену п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 942,90 грн (2422,40 х 4849,00 / 12458,20).

Керуючись ст.ст.207, 512, 514, 516, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 1046-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, .223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», , місцезнаходження якого: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь, Київська область, 08205, банківські реквізити НОМЕР_3 відкритий в АТ "ПУМБ", код банку 334851, заборгованість за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71413761 від 05.05.2025 в розмірі 4849,00 грн (Чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», , місцезнаходження якого: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь, Київська область, 08205, банківські реквізити НОМЕР_3 відкритий в АТ "ПУМБ", код банку 334851, у рахунок відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 942,90 (дев`ятсот сорок дві) гривні 90 коп. та 1451,80 (Одну тисячу чотириста п`ятдесят одну) гривню 80 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

У частині позовних вимог, а саме стягнення неустойки за кредитним договором № 71413761 від 05.05.2025, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Дамчук