Справа № 138/876/26
Провадження №:2-з/138/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Ясінський Ю.А., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації у розмірі вартості незаконно відчуженого спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2026 позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.03.2026 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку в 5 днів для усунення недоліків.

24.03.2026 до суду надійшла заява про усунення недоліків разом з позовною заявою в новій редакції та заявою про забезпечення позову.

Суддя Ясінський Ю.А., згідно наказу голови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.03.2026 №35, проходив онлайн навчання за місцем роботи в період з 20.03.2026 по 27.03.2026.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом позову є стягнення з відповідача вартості незаконно відчуженого спільного майна подружжя, а саме автомобіля INFINITI QX56, 2010 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який набутий у шлюбі, та за твердженням позивача без його згоди переоформлений відповідачем на її рідну сестру. Як зазначає позивач, історія реєстраційних дій свідчить про проведення 04.12.2025 операції з перереєстрації при втраті свідоцтва про реєстрацію, а 05.12.2025 перереєстрації транспортного засобу на нового власника за договором, укладеним в ТСЦ, що свідчить про швидке та послідовне вчинення дій, спрямованих на вибуття майна зі спільної сумісної власності подружжя, між яким існує гострий майновий конфлікт. Невжиття заходів забезпечення позову створює ризик подальшого відчуження, перереєстрації, обтяження або приховування автомобіля, що унеможливить або істотно утруднить ефективний захист прав позивача і виконання майбутнього рішення суду. За відсутності арешту транспортний засіб може бути повторно відчужений на користь інших осіб, вивезений, переданий у користування або знятий з обліку, що істотно погіршить становище позивача. На підставі викладеного позивач просить накласти арешт на автомобіль INFINITI QX56, 2010 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом заборони будь-яким територіальним сервісним центрам МВС України, іншим органам та суб`єктам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії щодо транспортних засобів, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно зазначеного автомобіля, у тому числі перереєстрацію, зняття з обліку, зміну власника, видачу дубліката свідоцтва про реєстрацію та інші дії, що можуть змінити правовий статус транспортного засобу, до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, зокрема, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи таке.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, позивачем необґрунтовано наявність реальних підстав вважати, що відповідач може вчиняти дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги та у випадку задоволення позовних вимог, під час виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Так, позивач зазначає, що відповідач здійснила відчуження набутого у шлюбі транспортного засобу своїй рідній сестрі без його згоди, у позовній заяві просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі вартості автомобіля, незаконно відчуженого відповідачем без його згоди, що не пов`язано з необхідністю збереження автомобіля у власності нового власника автомобіля, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , та не залежить від факту його можливого відчуження.

За таких обставин навіть у разі відчуження спірного автомобіля виконання рішення су-ду не буде ускладнене, тому що предметом спору є грошові кошти, а не транспортний засіб.

Таким чином, в заяві про забезпечення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано доказів реального наміру подальшого відчуження транспортного засобу та навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову на даний час є передчасною та у її задоволенні слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 149-151, 153, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації у розмірі вартості незаконно відчуженого спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.А. Ясінський