Справа № 149/3563/25
Провадження №2/149/202/26
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О.,

за участі секретаря Паламарчук Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.03.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит №103916168, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строк, визначеному умовами кредитного договору. Натомість ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 103916168 від 04.03.2023 р.) кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом не сплатила, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

27.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги 100-МЛ/Т від 27.06.2023 р., за умовами якого відбулося відступлення права грошової вимоги та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, і за Кредитним договором №103916168 від 04.03.2023 року до ОСОБА_1 . На вказаних підставах позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 12068,10 грн., а також понесені товариством судові витрати.

Ухвалою суду від 17.11.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

25.11.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона заперечує проти задоволення позову, посилаючись на відсутність доказів укладення кредитного договору в електронній формі, непідтвердження існування заборгованості, в тому числі у зв`язку з недоведеністю передачі грошових коштів, а також набуття позивачем права вимоги у грошовому зобов`язанні. На вказаних підставах представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглядати за його відсутності та відсутності відповідача.

12.12.2025 позивачем подано відповідь на відзив, у якому позивач заперечує викладені у відзиві доводи та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.03.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит №103916168. Договір укладено у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач ОСОБА_1 підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором V26141.

Відповідно до умов укладеного договору товариство зобов`язується надати відповідачу грошові кошти у сумі 3000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 04.03.2023. Умовами договору визначено пільговий період 15 днів, що завершується 09.03.2023 (проценти протягом пільгового періоду 900,00 грн. за ставкою 2,00% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом), та поточний період 90 днів, що закінчується 17.06.2023 (проценти протягом поточного періоду 8100,00 грн. за ставкою 3,00% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом у поточному періоді). Комісія за надання кредиту визначена у сумі 570,00 грн. Процентна ставка за умовами договору фіксована. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію і проценти не пізніше дати остаточного погашення (п. 2.4.1 Договору). Крім того, Додатком №1 до кредитного договору № 103916168 від 04.03.2023 р. сторонами договору погоджено графік платежів.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Згідно Закону України «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 103916168 від 04.03.2023 року поширюється дія цього закону. Частина 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 до Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідач для отримання кредиту через електронні засоби комунікації надала кредитору відомості про свою особу, РНОКПП, адресу, реквізити платіжного засобу тощо. Вказані відомості відображені у договорі та їх дійсність в ході розгляду не спростована. Позивачем надано також відомості щодо послідовності дій при прийнятті рішення про видачу кредитних коштів 01 та 04.03.2023 та прийняття остаточного рішення про видачу кредиту.

Таким чином у ході судового розгляду не спростовано доводи позивача про те, що ОСОБА_1 зареєструвалася в інформаційно-комунікаційній системі Кредитодавця через заповнення відповідної реєстраційної форми на Веб-сайті, вказала банківську карту, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заявці на кредит. Ідентифікація усіх дій ОСОБА_1 забезпечена шляхом використання одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону або електрону пошту Відповідача, які були вказані при вході. Для отримання кредитних коштів ОСОБА_1 здійснила заповнення заяви на отримання кредиту на Веб-сайті Кредитодавця. Для підписання договору інформаційно-комунікаційна система надіслала їй одноразовий ідентифікатор із кодом V26141 для підписання договору, отриманий код Відповідач використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції Кредитодавця щодо укладення Договору про споживчий кредит. Таким чином сторони уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

На виконання укладеного договору ТОВ "Мілоан"були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти, визначеної в Кредитному договорі 414949*22, що підтверджується Платіжним дорученням №60431320 від 04.03.2023 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала. Сума заборгованості ОСОБА_1 відповідно до Виписки з особового рахунка становить 12068,01 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2790 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 8708,10грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570 грн.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, до яких віднесено, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

27.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги 100-МЛ/Т від 27.06.2023 р., за умовами якого первісний і новий кредитор погодили, що за цим договором ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а останнє приймає належні первісному кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. На цій підставі відбулося відступлення права грошової вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, і за Кредитним договором №103916168 від 04.03.2023 року до ОСОБА_1 , що підтверджується також витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги 100-МЛ/Т від 27.06.2023, що підписаний сторонами зазначеного договору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини третьої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ході судового розгляду не спростовано, що договір про відступлення права вимоги (або окремі його положення) визнано недійсними або нечинними, договір розірвано сторонами. Натомість вбачається, що сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов з дотриманням письмової форми, здійснили розрахунки на обумовлену договором суму, таким чином договір є чинним, і спричиняє відповідні юридичні наслідки.

На момент розгляду справи відповідач не надав доказів сплати боргу ані первісному, ані новому кредитору. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Інші заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи, та судом відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про необґрунтованість чи недоведеність позовних вимог. Заперечення відповідача щодо позову ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні обставин, фактів та правовідносин, що є предметом судового розгляду. Водночас доводи позивача жодними доказами не спростовуються, а власні твердження відповідача не підтверджуються.

Дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 12068,01 грн.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат (на правову допомогу) становить 8000 грн., надавши суду відповідні докази.

Зважаючи на вищевикладене, за відсутності заперечень відповідача щодо співмірності та обґрунтованості заявлених судових витрат, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 8000 грн.

Оскільки судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 103916168 від 04.03.2023 року в сумі 12068 (дванадцять тисяч шістдесят вісім) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» документально підтверджені судові витрати: зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (; місце реєстрації - 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-ий поверх);

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 26.03.2026

Суддя Павлюк О. О.