Провадження № 2-з/537/7/2026
Справа № 537/1836/26
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.03.2026 місто Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука у складі головуючого судді Дряхлова Є.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом:

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 (надалі за текстом позивач) 23.03.2026 звернулась до Крюківського районного суду міста Кременчука із позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири.

2. Одночасно із зверненням до суду з відповідною позовною заявою, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення обтяження на належну на праві власності відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , у вигляді заборони її відчуження.

3. В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що нею подано до суду позовну заяву про стягнення з відповідача на її користь 52 043,00 грн відшкодування майнової шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди, завданої залиттям належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_2 , а також судових витрат.

Позивач зазначає, що 13.03.2025 у зв`язку з поривом внутрішньоквартирної мережі холодного водопостачання розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_1 , сталось залиття належної їй квартири, що підтверджується належними та допустимими доказами, внаслідок чого їй завдано матеріальної та моральної шкоди. З моменту залиття її квартири і до моменту звернення до суду відповідач ігнорує її прохання добровільного відшкодування завданої шкоди та навпаки вчиняє активних дій щодо продажу належної йому квартири, що підтверджується неодноразовим переглядом відповідної квартири ймовірними покупцями у супроводі ріелтора та наявністю відповідного оголошення про продаж зазначеної квартири на одному із популярних сайтів з розміщення оголошень про продаж нерухомості у місті Кременчук. З цих підстав, позивач вважає, що у разі продажу відповідачем належної йому квартири, виконання рішення суду в її справі буде унеможливлено, а відтак просить суд вжити відповідних заходів забезпечення позову.

4. Розглянувши відповідну заяву, суд дійшов наступних висновків.

5. За приписами ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

6. З аналізу ст. 150 ЦПК України вбачається, що забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів підчас його виконання. Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

7. Суд констатує, що право на справедливий суд було б ілюзорним, якби законодавство дозволяло, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

8. Судом достовірно встановлено, що між сторонами існує спір щодо відшкодуванню позивачу матеріальної та моральної шкоди, при цьому відповідач згідно відповіді № 2502058 від 24.03.2026 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів за останній рік не мав підтвердженого доходу, окрім отримання спадщини; відповідач не є власником жодного транспортного засобу (згідно відповіді № 2510291 від 25.03.2026 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів) та має у своїй власності два об`єкти нерухомого майна, окрім квартири, стосовно якої позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, також іншу квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (згідно відповіді № 2510355 від 25.03.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), право власності на які зареєстровано відповідачем майже одночасно 29.07.2025.

9. Суд наголошує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, що має суттєве значення.

10. Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення та/або неможливості захисту прав позивача, суд вважає, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде накладення арешту на квартиру, що належить відповідачу на праві приватної власності, оскільки саме такий вид забезпечення дійсно унеможливить вчинення будь-яких дій будь-якими особами щодо вільного розпорядження зазначеним майном.

11. При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

12. Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

З цих підстав, керуючись ст. 149-153, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно 020, загальна площа 55,5 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Боржник: ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Суддя Євгеній ДРЯХЛОВ