Справа № 466/8096/25
Провадження № 2/466/575/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника позивачів Іванова О.О.

представника відповідача Совершенного Р.П.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження , цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Іванов Олег Олександрович, до Львівської міської косметологічної лікарні, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті ,-

в с т а н о в и в :

29.08.25 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Львівської міської косметологічної лікарні , в якому просять: стягнути : з ЛМКЛ на користь ОСОБА_2 765 000,00 грн. моральної шкоди; з ЛМКЛ на користь ОСОБА_3 660 000,00 грн. моральної шкоди; з ЛМКЛ на користь ОСОБА_3 221 825,14 грн. судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була донькою позивачів. 14 серпня 2015 року вона звернулася до ЛМКЛ для проведення планового оперативного втручання «Корекція скелету носа». У ході операції лікар-анестезіолог ЛМКЛ ОСОБА_1 неналежно виконував свої професійні обов`язки: після завершення оперативного втручання не здійснив належного догляду за пацієнткою в період виходу з наркозу, своєчасно не провів відсмоктування вмісту трахеї та бронхів, що спричинило аспіраційну асфіксію. Того ж дня, о 21:20 , ОСОБА_4 померла.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2023 у справі № 466/10640/16-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. Вирок набрав законної сили та був залишений без змін Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.02.2024 та постановою Верховного Суду від 16.01.2025.

На підтвердження розміру моральної шкоди позивачі надали висновки судово-психологічних експертиз: № 693/25 від 16.06.2025 (щодо ОСОБА_2 ) та № 694/25 від 16.06.2025 (щодо ОСОБА_3 ), а також висновки амбулаторних судово-психологічних експертиз № 12/К від 09.09.2019 та № 13/К від 10.09.2019.

Провадження у справі відкрито 04.09.2025р. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Відповідач, ЛМКЛ своїм право на подання відзиву не скористався.

Третя особа, ОСОБА_1 , правом на подання письмових пояснень не скористався.

Ухвалою від 14.01.2026 р. підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до розгляду.

У судовому засіданні , 18.03.26 р., представник позивачів, адвокат Іванов О. О. позов підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач, ЛМКЛ відзиву та доказів на спростування позовних вимог не подав. Представник відповідача адвокат Совершенний Р.П. у судовому засіданні визнав факт заподіяння позивачам моральної шкоди внаслідок смерті ОСОБА_4 , однак заперечував щодо розміру заподіяної шкоди. Зокрема заперечив щодо висновків судово-психологічних експертиз, посилаючись на те, що вони не відповідають вимогам законодавства.

Третя особа, ОСОБА_1 , письмових пояснень до суду не подав. У суді підтримав позицію представника відповідача, адвоката Совершенного Р.П.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи , суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2023 у справі № 466/10640/16-к, що набрав законної сили та залишений без змін Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.02.2024 та постановою Верховного Суду від 16.01.2025, встановлено вину ОСОБА_1 , лікаря-анестезіолога ЛМКЛ, у неналежному виконанні своїх професійних обов`язків, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини, встановлені вироком, не підлягають повторному доведенню.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 з травня 2011 року працював у ЛМКЛ лікарем-анестезіологом хірургічного відділення, а шкоду завдав під час виконання своїх трудових обов`язків у приміщенні лікарні 14.08.2015. Отже, відповідальність за завдану шкоду покладається на відповідача ЛМКЛ як роботодавця.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи. Відтак, вони мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю їхньої доньки.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав факт заподіяння моральної шкоди позивачам. Посилання представника відповідача на те, що висновки судово-психологічних експертиз № 693/25 та № 694/25 від 16.06.2025 не відповідають вимогам законодавства, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідач, незважаючи на належне повідомлення, відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Обидва висновки № 693/25 від 16.06.2025 (щодо ОСОБА_2 ) та № 694/25 від 16.06.2025 (щодо ОСОБА_3 ) судово-психологічної експертизи складені у встановленому законом порядку, підписані атестованим судовим експертом, містять відомості про застосовані методики та наукове обґрунтування висновків. Експерт при наданні висновків була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта. Жодного клопотання про призначення повторної чи додаткової судово-психологічної експертизи відповідачем не заявлено.

Висновки аналогічної спрямованості, складені ще у 2019 році (висновки № 12/К від 09.09.2019 та № 13/К від 10.09.2019), узгоджуються за своїм змістом із більш пізніми висновками 2025 року і підтверджують стійкий психотравмуючий вплив загибелі доньки на обох батьків.

З огляду на викладене, суд бере висновки судово-психологічних експертиз № 693/25 та № 694/25 від 16.06.2025 як належні та допустимі докази у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як встановлено судово-психологічними експертизами, смерть доньки стала для обох позивачів психотравмуючою ситуацією пролонгованої дії. У ОСОБА_2 діагностовано стан віддаленого посттравматичного стресового розладу, у ОСОБА_3 - стан депресивної симптоматики. Обидва позивачі протягом тривалого часу вимушені були також витрачати значні психічні, фізичні та матеріальні ресурси для притягнення до відповідальності винних осіб, що додатково посилювало їх страждання.

У відповідності до правової позиції Верховного суду, викладеної у Постанові Великої палати від 09.11.2022 у справі № 372/1652/18, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього [спеціаліста чи експерта] може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи ступінь та тривалість страждань позивачів, характер правопорушення (смерть дитини внаслідок неналежного виконання медичним працівником своїх обов`язків), а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає розмір моральної шкоди, заявлений позивачами, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від його сплати у справах про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відповідні витрати зі сторін не стягуються.

Позивачами заявлено до стягнення 221 825,14 грн. судових витрат на правничу допомогу та проведення судово-психологічних експертиз. Зазначені витрати підтверджені відповідними договорами, рахунками-фактурами та актами здачі-прийняття робіт, що наявні в матеріалах справи. Відповідач своїх заперечень щодо розміру судових витрат не подав. З огляду на викладене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 у заявленому розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167, 1168, 1172 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Львівської міської косметологічної лікарні про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Львівської міської косметологічної лікарні (, місцезнаходження: 79019, м. Львів, просп. В. Чорновола, буд. 1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 765 000,00 грн. (сімсот шістдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті ОСОБА_4 .

Стягнути з Львівської міської косметологічної лікарні (, місцезнаходження: 79019, м. Львів, просп. В. Чорновола, буд. 1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 660 000,00 грн. (шістсот шістдесят тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті ОСОБА_4 .

Стягнути з Львівської міської косметологічної лікарні (, місцезнаходження: 79019, м. Львів, просп. В. Чорновола, буд. 1) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 221 825,14 грн. (двісті двадцять одну тисячу вісімсот двадцять п`ять гривень 14 коп.) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено та оголошено 30 березня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська міська косметологічна лікарня, , місцезнаходження: 79019, м. Львів, просп. В. Чорновола, буд. 1.

Третя особа: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І. Є. Зима