Номер провадження 2/754/229/26
25 березня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюти В.О.,
за участю секретаря - Каба А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
Представником позивача ТОВ Коллект Центр» через систему «Електронний суд» подано до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.07.2021 ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №75959878, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 2540,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними. ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому, 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного Договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 75959878 від 24.07.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Так ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором № 75959878 від 24.07.2021.
24.08.2021 ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 3024722, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 3500,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними. Строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 09.02.2022 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 09/02-2022, відповідно умов якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3024722. В подальшому, 10.01.2023 укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3024722.
17.07.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №3287447 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 5000,00 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 3287447 від 17.07.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023. Так ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором № 3287447 від 17.07.2021.
25.08.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №100887862 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 4000,00 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому 17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного Договір факторингу № 17/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 100887862 від 25.08.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023. Так ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором № 100887862 від 25.08.2021.
Відповідач в зазначені строки умови договорів не виконав, кредитні кошти у встановлені строки не повернув, а відтак позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних коедитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75959878.
Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням її персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора Na7WzgY6GP.
Згідно з п. 1 договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Пунктом 2 договору встановлено суму позики - 2540,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 1,99 %, дата надання позики - 24.07.2021, дата повернення позики - 23.08.2021, знижена процентна ставка/день - 0,01%.
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 2540,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінексперт» від 26.02.2025.
24.08.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2882030.
Згідно з п. 2.1 договору за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.
Відповідно до п. 2.3.3 договору сума позики: 3500 грн 00 коп.
Згідно з п. 2.3.4 договору строк позики: до «23» вересня 2021 року (30 днів).
Пунктом 2.4 договору визначено розмір процентів за користування позикою:
2.4.1. Проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору позики.
Відповідно до п. 2.5 договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.
Перерахування грошових коштів відповідачу за вказаним договором підтверджується довідкою, виданою 29.10.2024 ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», згідно з якою було здійснено переказ грошових коштів.
17.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3287447 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними.
Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору кредит надається строком на 30 днів з 17.07.2021 до 16.08.2021.
Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 15 грн., та нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбачено. П.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.
Перерахування грошових коштів відповідачу за вказаним договором підтверджується квитанцією від 17.07.2021, згідно з якою було здійснено переказ грошових коштів (а.с.81).
25.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №100887862 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними.
Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору кредит надається строком на 30 днів з 25.08.2021 до 24.09.2021.
Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 12,00 грн., та нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбачено. П.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.
Перерахування грошових коштів відповідачу за вказаним договором підтверджується квитанцією від 25.08.2021, згідно з якою було здійснено переказ грошових коштів (а.с.87).
Цей договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором E7SPAX6K.
Відповідно до 2.1 договору за цим договором товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором.
Пунктом 2.2 договору визначено, що кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту): 2000,00 грн.
Згідно з п. 2.3 договору строк (період) користування кредитними коштами складає 14 (днів) та починається з 26.09.2021 та закінчується 10.10.2021.
Відповідно до п. 2.5 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до цього договору).
Згідно з графіком розрахунків проценти за користування кредитом становлять 546,00 грн.
Перерахування грошових коштів відповідачу за договором від 26.09.2021 на суми 2000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.01.2025.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Отже, суд доходить висновку, що при укладені вищезгаданих кредитних договорів було дотримано умови, порядок та обставини укладення цих договорів, а також погоджено усі їх істотні обставини. Такі договори є чинними, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні.
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75959878.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75959878.
09.02.2022 було укладено договір №09/02-2022 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3024722.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3024722.
15.12.2021 було укладено договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3287447.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3287447.
17.12.2021 було укладено договір №17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100887862.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100887862.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом достовірно встановлено, що фінансова установа свої зобов`язання за кредитним договором виконала у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що:
- проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91);
- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97);
- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128).
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Щодо умов договору № 75959878 від 24.07.2021 слід зазначити наступне.
Згідно наданої позивачем довідки - а.с.97, тіло кредиту становить 1002,26 грн., яке позивачем станом на подачу позову до суду не сплачено. Відтак тіло кредиту за кредитним договором № 75959878 від 24.07.2021 становить 1002,26 грн., яке і підлягає стягненню.
Відповідно до п. 2.2 Договору № 75959878 від 24.07.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 24.07.2021 по 23.08.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 7,62 грн.
Однак, позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 24.07.2021, у відповідності до якого позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 24.07.2021 по 22.02.2022 у сумі 1795,04 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 1009,88 грн (1002,26 + 7,62 ).
Решта позовних вимог щодо вказаного кредитного договору не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
Щодо розміру заборгованості за договором № 3024722 від 24.08.2021 слід зазначити наступне.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за договором позики у сумі 3500,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 3500,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п.2.3.4 Договору № 3024722 від 24.08.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 24.08.2021 по 23.09.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 10,50 грн.
Однак, позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 24.08.2021, у відповідності до якого позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 23.09.2021 по 14.12.2021 у сумі 2089,50 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 3510,50 грн (3500,00 + 10,50).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
Щодо умов договору № 3287447 від 17.07.2021 слід зазначити наступне.
Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, яка сформована ТОВ "Мілоан" за кредитним договором № 3287447 (а.с.82-83), заборгованість за тілом кредиту становить 3568,00 грн., а не 5000,00 грн., як вказано у позовній заяві. Відтак, суд приходить до висновку, що саме неповернена частина тіла кредиту у розмірі 3568,00 грн. і підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 1.3 Договору № 3287447 від 17.07.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 17.07.2021 по 16.08.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 15,00 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 3583,00 грн (3568,00 + 15,00).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
Щодо умов договору № 100887862 від 25.08.2021 слід зазначити наступне.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за договором позики у сумі 4000,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 4000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1.3 Договору № 100887862 від 25.08.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 25.08.2021 по 24.09.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 12,00 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 4012,00 грн (4000,00 + 12,00).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за договором позики у сумі 2000,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 2000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 14 днів, а отже за період з 26.09.2021 по 10.10.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 546,00 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 2546,00 грн (2000,00 + 546,00).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за яким є відповідач.
Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Щодо підстав стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.
Відповідно до ч.1 та 3 (пункт 1) ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «Коллект Центр» здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі Договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024; Заявки про надання юридичної допомоги №312 від 02.06.2025, Витягу з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025; Прайс-листа АО Лігал Ассістанс».
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, що відповідає 17 % від заявлених позовних вимог та надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу становить 4250,00 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 611, 623, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 26 березня 2026 року.

Суддя: В.О.Сенюта