Житомирський апеляційний суд
Категорія 16 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

25 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Шевчук А.М.,

суддів: Шалоти К.В., Павицької Т.М.,

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

в цивільній справі №295/13910/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Житомирської міської ради, за участю третьої особи: ФОП ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 березня 2026 року

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 23 березня 2026 року звернулася до апеляційного суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:051:0070, яка є предметом спору у цій справі; заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також будь-яким іншим особам за їх дорученням, в їх інтересах або на підставі укладених з ними правочинів вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, поділ, об`єднання, передачу в користування, обтяження, зміну відомостей у державних реєстрах, а також будь-які інші дії, пов`язані зі зміною правового статусу земельної ділянки з кадастровим номером :10:051:0070 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі; заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також будь-яким іншим особам за їх дорученням або в їх інтересах проводити будь-які будівельні, підготовчі, земельні, монтажні, демонтажні та інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :10:051:0070 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Заява обгрунтована тим, що нею подана апеляційна скарга на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 13 березня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Житомирської міської ради, за участю третьої особи: ФОП ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря. Предметом спору у цій справі є законність формування, передачі у власність, відчуження та державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :10:051:0070, а також правомірності її вибуття, подальшого переходу права власності та можливості використання цієї ділянки. Обставина переходу права власності на спірну земельну ділянку від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки, поданим до суду першої інстанції. Сам факт відчуження спірної земельної ділянки під час розгляду справи свідчить про реальність ризику її подальшого відчуження, обтяження, зміни правового статусу або зміни її фактичного стану. Наразі існує реальна загроза подальшого відчуження спірної земельної ділянки; вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо неї, у тому числі, поділу, об`єднання, передачі в користування, встановлення обтяжень; проведення на ній будь-яких будівельних, підготовчих, земельних, монтажних, демонтажних та інших робіт. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до виникнення нових правовідносин щодо спірної земельної ділянки, зміни її юридичного та фактичного стану, а відтак істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист її прав та виконання майбутнього судового рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частинами першою та другою ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Разом із тим, безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Окрім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Відповідно до змісту частини третьої ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до частини першої ст.150 ЦПК України, позов може забезпечувася, зокрема, у спосіб накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений ст.150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої ст.150 ЦПК України.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати незаконним та скасувати рішення Житомирської міської ради від 15 квітня 2025 року №1382 та пов`язані з ним записи державної реєстрації, якими сформовано та зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :10:051:0070 та право власності на неї за ОСОБА_2 ; зобов`язати Житомирську міську раду забезпечити внесення до Державного земельного кадастру відомостей про орендовану позивачем земельну ділянку площею 0,0489 га відповідно до договору оренди від 22 травня 2006 року та фактичних меж користування.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06 жовтня 2025 року позовна заява залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 20 жовтня 2025 року подала позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 листопада 2025 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_4 1/3 частку житлового будинку та земельну ділянку загальною площею 0,0783 га з кадастровим номером :10:051:0070, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи 10 лютого 2026 року справа розподілена судді Бідниній О.В.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 13 лютого 2026 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, оскільки не всі копії долучених документів завірені позивачем належним чином та позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали від 13 лютого 2026 року, ОСОБА_1 24 лютого 2026 року подала виправлену позовну заяву з додатками, у якій доповнила коло відповідачів, зазначивши у тому числі ОСОБА_4 та вимоги щодо договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

ОСОБА_1 24 лютого 2026 року зверталася до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, але остання була повернута ухвалою суду першої інстанції від 26 лютого 2026 року, оскільки не відповідала вимогам ст.151 ЦПК України (не оплачена судовим збором).

Ухвалою суду першої інстанції від 27 лютого 2026 року позовна заява ОСОБА_1 у чергове була залишена без руху.

На виконання вимог вказаної вище ухвали, ОСОБА_1 09 березня 2026 року знову подала виправлену позовну заяву з додатками, у якій черговий раз зазначила ОСОБА_4 та вимоги щодо договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 13 березня 2026 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що недоліки позовної заяви не усунуті.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з заявою про забезпечення позову, у якій наголосила про ризик подальшого відчуження земельної ділянки, обтяження, зміни правового статусу або зміни її фактичного стану.

Апеляційним судом установлено, що після відкриття 22 жовтня 2025 року судом першої інстанції провадження у цій справі спірна земельна ділянка з кадастровим номером :10:051:0070 відчуджена ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2025 року ОСОБА_4 .

Враховуючи, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, відчудження після відкриття провадження у справі спірної земельної ділянки іншому власнику, подання позивачем заяв про усунення недоліків позовної заяви щодо кола відповідачів та позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :10:051:0070, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , та заборони будь-яким особам у будь-який час та спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної вище земельної ділянки з кадастровим номером :10:051:0070 до набрання чинності рішенням у цій справі, оскільки доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав позивача у справі.

Керуючись ст.ст.149-154,368,381 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :10:051:0070, яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Заборонити будь-яким особам у будь-який час та спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної вище земельної ділянки з кадастровим номером :10:051:0070 до набрання чинності рішенням у цій справі.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча Судді: