Справа № 450/83/26 Провадження № 2/450/58/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 лютого 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. розглянувши в м. Пустомити, матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона подана з порушенням вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, позивачем вказано останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 невідоме.

Звернувшись в суд, позивач вказав адресу проживання відповідача: АДРЕСА_1 , однак доказів щодо проживання відповідача за вказаною адресою не надано, також і не надано доказів, що останнім його зареєстрованим місцем проживання є вказана адреса.

Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Однак, при зверненні до суду з позовом, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місцезнаходженням майна відповідача чи останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) є адреса, що територіально відноситься до Пустомитівського районного суду Львівської області, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості визначитись стосовно підсудності вказаної справи саме Пустомитівському районному суду Львівської області.

Позивач пред`являючи позов додала квитанцію про оплату судового збору, в розмірі 1212,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до поштового відправлення, позовна заява була відправлена 02.01.2026.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» передбачено, що у 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328 гривень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що станом на 01.01.2026 року складає 1331,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру складає 1331, 20 грн.

Враховуючи наведене, суд, приходить до висновку, що при поданні позову позивачеві слід було сплатити судовий збір у розмірі 1331,20 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивачці, необхідно доплатити судовий збір в сумі 119,20 грн.

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні позовної заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р., в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З врахуванням викладеного, позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку не усунення недоліків заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк, який обчислюється з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяЄ. О. Данилів