Провадження № 2/635/2497/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судового засідання Загайко Г.Я.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

представник позивача Усенко Михайло Ігорович,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача ОСОБА_1 , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 545725 від 02 січня 2023 року у розмірі 20024,87 гривень витрати на професійну правову допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2026 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

26 січня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 Данильчук С.Г., через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», звернувся до суду з клопотанням про залишення позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» без розгляду.

На обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив таке.

З матеріалів справи слідує, що позовну заяву до суду було подано адвокатом, який представляє інтереси на підставі ордеру № 1381377, однак в ордері відсутні повноваження представника саме на представництво інтересів у Харківському районному суді Харківської області. Тож зазначений ордер не надає адвокату повноважень на підписання та подання даного позову, відповідна правова позиція сформульована в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 9901/939/18. Згідно з зазначеною правовою позицією Великою палатою Верховного Суду визнано обґрунтованим висновок Верховного Суду про повернення представнику позивача позовної заяви, з тих підстав, що в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, а тому такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги позивачеві у Верховному Суді. Отже, Верховним Судом сформульовано правову позицію про те, що зазначені недоліки ордеру не є підставою для залишення позову без руху, натомість як є підставою саме для повернення позовної заяви.

Аналогічно, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року в справі № 9901/847/18 сформулювала висновок про те, що ордер має містити назву органу, в якому надається правова допомога адвокатом, при цьому в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема конкретного суду. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена в ухвалі від 19 січня 2024 року у справі № 591/6387/21.

За таких обставин позовна заява підписана особою, повноваження якої не підтверджено, та підлягає залишенню без розгляду.

02 лютого 2026 року представник позивача ТОВ «Кредит-Капітал» Усенко М.І. надав до суду заперечення на заяву про залишення позовної заяви без розгляду, в яких зазначив, що доводи представника відповідача є безпідставними та такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні норм процесуального права.

Представник позивача звертає увагу на підпункт 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 з наступними змінами, який передбачає, що ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом. Проте, у даному положенні до підпункту 12.4 пункту 12, відповідно до рішення Ради адвокатів України № 118 від 17 листопада 2020 року даний підпункт було доповнено, а саме: Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи).

Отже, ордер містить усі необхідні реквізити, передбачені законом. Формулювання «суди загальної юрисдикції» повністю охоплює повноваження адвоката на підписання та подання позовної заяви до Харківського районного суду Харківської області. У зв`язку із зазначеним, заява про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставною, доводи відповідача є проявом надмірного формалізму, створюють штучні перешкоди для реалізації права на судовий захист, а отже у її задоволенні має бути відмовлено, що повністю відповідає практиці Верховного Суду.

20 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 Данильчук С.Г., через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» звернувся до суду з клопотанням про повернення позовної заяви позивачу.

На обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив таке.

Позовна заява ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як процесуальний документ по суті справи (частина 2 статті 174 ЦПК України), від імені товариства його представником адвокатом Усенко М.І. у системі «Електронний суд» подана лише в якості додатка в PDF-форматі до протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, що суперечить приписам статей 14, 43, 175 ЦПК України, пункту 26 Положення про ЄСІТС, п. 12 Інструкції. Відтак, дана позовна заява ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» фактично не підписана його представником.

Представник відповідача зазначає, що альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через підсистему «Електронний суд».

Подача процесуальних документів (позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення, заяви (клопотання) з процесуальних питань і таке інше) у системі «Електронний суд», як додаток у PDF-форматі суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки фактично процесуальний документ не скріплений підписом за допомогою ЄСІТС, а накладення електронного підпису на додатки до цього документа лише засвідчує їх справжність оригіналу. Тобто, процесуальний документ, поданий як додаток у PDF-форматі в системі «Електронний суд» вважається непідписаним, а тому не може бути прийнятим до уваги при розгляді справи.

Проставлення ж на позовній заяві тексту «Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.01.2026» не свідчить про подання даної заяви по суті справи в системі «Електронний суд», а є лише власним друкованим написом позивача, оскільки сформовані в системі «Електронний суд» документи мають інше технічне походження скріплення ЄСІТС, зокрема наявні дата й час формування в системі.

Отже, відомості про сформування представником позивача саме позовної заяви в підсистемі «Електронний суд» відсутні, що свідчить про використання представником позивача непередбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду.

Тому, подану не у спосіб передбачений законодавством позовну заяву не можна вважати підписаною у встановленому порядку, наслідком чого є її повернення у відповідності до положень пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними у справі документами.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як слідує з матеріалів справи, 12 грудня 2025 року до Харківського районного суду Харківської області через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, підписана адвокатом Усенком М.І. в інтересах позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», на підтвердження повноважень адвокат надав копію ордеру від 02 липня 2025 року.

Так, нормою пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України визначено, що позовна заява повертається, якщо її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Разом з тим, частиною 7 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із частиною 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з частинами 13 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пунктів 5, 11, 12.4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 листопада 2020 року № 118 (далі - Положення), ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Ордер, зокрема, містить наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження своїх повноважень діяти від імені ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І. надав копію ордера серія ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01 липня 2025 року.

При цьому у згаданому ордері вказано, що правова допомога адвокатом надається в судах загальної юрисдикції.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та зазначає, що зазначення в ордері у графі: «Назва органу, в якому надається правова допомога», що правова допомога надається «У судах загальної юрисдикції» незалежно від спеціалізації або інстанції, є достатнім і необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнтам та представляти їх інтереси в будь-яких судах України загальної юрисдикції, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

Подібні правові висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 361/4347/17, від 03 серпня 2020 року у справі № 428/3851/19, від 29 листопада 2021 року у справі № 754/3233/20.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Данильчук С.Г., невірно витлумачив зміст правового висновку, який був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, в якому зазначено, що в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду. Вказаний правовий висновок стосується змісту статті 62 ЦПК України, який передбачає в якості одного з документу, який підтверджує повноваження адвоката як представника наявність ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У згаданій справі № 9901/847/18, в якій висловлено вказану правову позицію касаційного суду, було встановлено, що в ордері на надання правової допомоги у графі: «назва органу, в якому надається правова допомога» взагалі не було зазначено про судові органи, як місце надання правових послуг, тоді як у даній справі вказано про надання адвокатом правової допомоги «у судах загальної юрисдикції», що в цьому випадку є достатнім для висновку про наявність у адвоката Усенко М.І. права на підписання та подання позовної заяви від імені ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

На час звернення до суду із позовом чинним є Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, згідно з яким під назвою органу, у якому надається правова допомога адвокатом, розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів наприклад: судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо.

Отже, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Данильчук С.Г. застосував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, всупереч його дійсного змісту, та дійшов помилкового висновку про те, що адвокат Усенко М.І. не надав доказів на підтвердження у нього права на підписання та подання позову, а тому арґументи заяви про залишення позову без розгляду є необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання представника відповідача про повернення позовної заяви позивачу суд вважає за необхідне зазначити таке

Частинами першою, п`ятою статті 14 ЦПК України передбачено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку (частина шоста цієї статті).

Відповідно до пункту 8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення),підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав.

Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9Положення про ЄСІТС).

У пункті 13 Порядку зазначено, що для автентифікації в Електронному кабінеті користувач використовує чинний сертифікат відкритого ключа та особистий ключ кваліфікованого електронного підпису, що зберігається на захищеному носії особистих ключів або на звичайному носії інформації, або інтегровану систему електронної ідентифікації (id.gov.ua).

Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС (пункт 16 Порядку).

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Із наведеного слідує, що всі файли (додатки), які додаються до сформованого в підсистемі «Електронний суд» документа (який в даному випадку має назву позовна заява) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувача разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Суд не вбачає правових підстав робити висновок про відсутність електронного підпису на позовній заяві та повертати позовну заяву саме на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, яка говорить, що заява повертається у випадку, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Під час застосування процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Керуючись частиною 4 статті 185, статтями 84, 247, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Данильчука Сергія Григоровича про залишення позову без розгляду та повернення позовної заяви позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 березня 2026 року.

Суддя Т.В. Бобко