Справа №197/602/25
провадження №2/197/99/26
Широківський районний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 березня 2026 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки ОСОБА_2 ,

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представниці позивачки ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про усунення від права на спадкування за законом, та

встановив:

Представниця позивачки ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про усунення від права на спадкування за законом. Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями першої черги за законом, крім позивачки, також є: сини померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дружина померлого ОСОБА_7 . Всі спадкоємці першої черги звернулися з заявами про прийняття спадщини так, яка після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на: 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 ; породистих ідентифікованих тварин у кількості 5 голів, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру тварин №/21.05.2025/В1.1; рухоме майно причіп та автомобіль. Позивачка просить усунути від права на спадкування за законом дружину свого померлого сина ОСОБА_7 , як спадкоємицю першої черги та стягнути з останньої витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Провадження у справі відкрито 19.06.2025.

Представниця позивачки та позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відзив не подавала, заяв та клопотань від неї не надходило.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, додані в якості доказів, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відповідачкою, ОСОБА_7 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 перебував у зареєстрованому шлюбі з 2016 року.

Відповідно до довідки про причину смерті №72 від 18.11.2024 року причиною смерті ОСОБА_10 встановлено - ракова інтоксикація, метастази у внутрішні органи, рак без первинного вогнища.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на : 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 ; породистих ідентифікованих тварин у кількості 5 голів, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру тварин №/21.05.2025/В1.1; рухоме майно причіп та автомобіль.

Спадкоємцями першої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 є: позивачка, мати померлого ОСОБА_1 ; син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дружина ОСОБА_7 .

Всі спадкоємці першої черги звернулися з заявами про прийняття спадщини.

Позивачка зазначає, що починаючи з липня 2024 року фізичний стан її сина ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був дуже тяжкий, останній потребував постійної сторонньої допомоги та догляду. Відповідачка, ОСОБА_7 , ніяким чином своєму чоловіку не допомагала, в лікарнях під час обстеження його супроводжувала ОСОБА_3 (дружина молодшого сина позивачки). 07.08.2024 відповідачка ОСОБА_7 , привезла свого чоловіка ОСОБА_10 в квартиру позивачки за адресою: АДРЕСА_2 , в якій на той момент проживав молодший син позивачки зі своєю дружиною, так як позивачка знаходилась зі своїми онуками за кордоном, і залишила його без будь-яких пояснень.

13 серпня 2024 року в КП «Криворізький ОД «ДОР» відносно пацієнта ОСОБА_10 відбулася рада консиліум лікарів щодо стану його здоров`я, за результатами якої останній був відправлений додому, так як хвороба прогресувала, оперативне втручання та інша терапія були вже неможливими.

Відповідачка ОСОБА_7 забирати додому свого чоловіка відмовилася, залишила у його молодшого брата.

24 серпня 2024 року позивачка, ОСОБА_1 , повернулася з-за кордону та разом з дружиною молодшого сина ОСОБА_3 доглядала свого сина аж до моменту смерті.

До повернення з-за кордону позивачка надсилала відповідачці ОСОБА_7 грошові кошти на обстеження та лікування ОСОБА_10 .

Відповідачка за період з серпня 2024 року і до дня смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 приїхала до свого чоловіка всього два рази. Ні грошової, ні будь-якої іншої допомоги відповідачка своєму чоловікові не надавала, тобто, залишила його в безпорадному стані та ухилилася від надання допомоги останньому. Всі грошові кошти, які надходили на банківську картку померлого і були призначенні для його лікування, в тому числі і грошову допомогу на лікування від Кочубеївської сільської громади у розмірі 30 000 грн, відповідачка витратила на свою користь.

Поховання сина, ОСОБА_10 , позивачка здійснила за свій рахунок, що підтверджується копією товарного чеку від 18 листопада 2024 року на суму 28 780 грн.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили, що лікуванням померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займалися його матір ОСОБА_1 та дружина її молодшого сина - ОСОБА_3 , які забезпечували його необхідними ліками та продуктами харчування, здійснювали постійний догляд, а після смерті здійснювали поховання. Натомість, відповідачка не цікавилася здоров`ям свого чоловіка, не надавала допомоги, тривалий період часу не спілкувалася з ним та не навідувала.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідачки.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №676/6852/17 (провадження №61-17477св19),від 02 березня 2020 року у справі №133/1625/18 (провадження №61-1419св20), від 19 лютого 2020 року у справі №205/5168/18 (провадження №61-18878св19), від 19 червня 2019 року у справі №491/1111/15-ц, які згідно з положеннями ч.4ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява №26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Так, наявними матеріалами справи, медичними документами, показами свідків підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_7 не спілкувалася з чоловіком, не цікавилася його здоров`ям, не надавала матеріальної допомоги, ухилялася від надання будь-якої допомоги спадкодавцеві.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець через хворобу знаходився у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, позивачка надавала спадкодавцеві допомогу, купувала ліки тощо. Відповідачка такої допомоги спадкодавцеві не надавала.

Стороною позивачки доведено факт ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцеві.

Тобто, судом встановлено, що відповідачка свідомо ухилялася від свого обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, який тяжко хворів і потребував такої допомоги.

Оскільки винна поведінка відповідачки доведена, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідачки від права на спадкування за законом після смерті її чоловіка, і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження факту надання правничої допомоги представницею позивачки подано: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №14/25/ц від 13.05.2025; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 13.05.2025; копію квитанції №000028 від 28.05.2025, відповідно до якої позивачкою сплачено послуги з надання правової допомоги у розмірі 20000 грн.

Також, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, участь представника позивачки в судових засіданнях, їх кількість та час, а тому, вважає, що вимоги сторони позивачки підлягають задоволенню на суму 20000 грн. На думку суду, такий розмір витрат є співмірним із заявленими вимогами, складністю справи та проведеною адвокатом роботою.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки у повному обсязі.

Керуючись статтями 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву представниці позивачки адвоката Галач Тетяни Анатоліївни (місцезнаходження: 50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Центральний, 30/3), яка діє в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_8 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_9 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про усунення від права спадкування за законом задовольнити.

Усунути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору сплачену при поданні позовної заяви у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідачки. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 30.03.2026.

С у д д я О.Г. Геря