У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Шумило Н.Б.,

за участю секретаря судових засідань Дуб В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», стягувач Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_1 , третя особа Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про заміну стягувача у виконавчому листі у справі №308/20559/13 та видачу дубліката виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити стягувача у виконавчому листі №308/20559/13 від 28.07.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС», та видати ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» дублікат виконавчого листа №308/20559/13 від 28.07.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого останньому було надано грошові кошти (кредит) на споживчі цілі, та встановлений графік повернення їх. В подальшому позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, та на виконання рішення видано виконавчий лист №308/20559/13 від 28.07.2014 про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором.

22.08.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено договір факторингу №8-22-08/2025, за яким відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором відповідача.

Таким чином кредитора по договору було змінено з АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС». Окрім того, кредитний договір Відповідача на момент звернення Заявника з даною заявою є дійсними та не оскаржувались сторонами по справі

На примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 52144222 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. 26.06.2025 року державним виконавцем ВДВС вищевказане ВП було завершено, оригінал вищевказаного виконавчого листа направлено стягувачу. Станом на теперішній час оригінал вищевказаного виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з Боржника на підставі вищевказаного виконавчого листа немає. У зв`язку з вказаним, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» на даний час у зв`язку з відсутністю виконавчого документу не може реалізувати свої права, як стягувача, що гарантовані законодавством України.

Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлено три роки, але у перехідних положеннях ЗУ «Про виконавче провадження» вказано про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ - визначені ЗУ «Про виконавче провадження» строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, тому строк на пред`явлення вищевказаного виконавчого документу пропущеним не вважається.

Представник заявника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» в судове засідання не з`явився, при цьому, в прохальній частині заяви просить провести розгляд вказаної заяви без участі представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи №308/20559/13-ц, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа №308/20559/13-ц за позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонно суду Закарпатської області від 11.03.2014 року позов ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 4761,96 [Долар США], що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.11.2013 року складає 38048,05 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229,40 грн.

З даних автоматизованої системи документообігу суду слідує, що вказане рішення набрало законної сили 27 березня 2014 року, та 28.07.2014 було видано виконавчий лист, який отримано представником ПАТ «КБ «ПриватБанк» Баблюк О.Б. 29.08.14, про що наявна відмітка в матеріалах справи.

Згідно доданого заявником витягу Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 13.02.2026 вбачається, що серед іншого, 07.09.2016 було відкрито виконавче провадження №АСВП 52144222, в якому боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк», стан вказаного ВП: завершено.

Крім того, з копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.06.2025 у ВП №52144222 слідує, що виконавчий лист №308/20559/13 виданий 28.07.2014 Ужгородським міськрайонним судом про стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 38277,45 грн. повернуто стягувачу.

22.08.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (Фактор) було укладено договір факторингу №8-22-08/2025, за яким Клієнт відступає належні йому права вимоги, а сам е права грошової вимоги Клієнта до позичальників, зазначених в реєстрі боргових зобов`язань. Фактор здійснює фінансування Клієнта шляхом купівлі у нього прав вимоги та сплачує Клієнту за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Також додано Акт №2 приймання-передачі реєстру боргових зобов`язань №2 від 08 вересня 2025 року за договором факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025 року, який складено 08.09.2025 та підписано сторонами.

Згідно витягу з реєстру боргових зобов`язань №2 до договору факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025р. який датований 18.09.2025р. за яким Клієнт відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС»(Фактор) набув прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 25.06.2007 р. на суму заборгованості в розмірі 18225,58 грн.

Згідно п. 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 442 ЦПК України. А ч. 5 цієї статті передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та підтверджено постановою Верховного суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Враховуючи наведене, суд вважає вимогу ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» щодо заміни сторони стягувача є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, суд прийшов до наступних висновків.

Частина 3 ст. 431 ЦПК України передбачає, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи підпункт 17.4 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Так у заяві заявник зазначає, що 26.06.2025 року державним виконавцем оригінал виконавчого листа №308/20559/13 направлено стягувачу, та станом на теперішній час оригінал вищевказаного виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, у зв`язку з чим ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» не може реалізувати свої права, як стягувача.

Водначас, заявником до заяви не додано жодних доказів на підтвердження викладеного у заяві, та щодо втрати виконавчого листа №308/20559/13.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до статей 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, а також те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами втрату виконавчого листа, суд приходить до висновку, що вимоги зщодо видачі дубліката виконавчого документу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 55, 258, 260, 442 ЦПК України, пункт 17 частини 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», стягувач Акціонерне товариство КБ «ПриватБнк», боржник ОСОБА_1 , третя особа Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про заміну стягувача у виконавчому листі у справі №308/20559/13 та видачу дубліката виконавчого листа, - задовольнити частково.

Замінити стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (адреса: м. Київ, проспект Степана Бандери, 28А, ) у виконавчому листі №308/20559/13 виданого 28.07.2014.

У задоволені решти вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило