П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року

м. Рівне

Справа № 2-18/11

Провадження № 22-ц/4815/695/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» - Малої Ірини Володимирівни на ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2026 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2-18/11,

в с т а н о в и в:

05 січня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» Мала І.В. звернулася до Рокитнівського районного суду Рівненської області із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2-18/11.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2026 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Українська факторингова компанія» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі 2-18/11 - відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена на підставі пункту 2 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено стягувачу поштою за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 4, 1 поверх.

З матеріалів справи, а саме зі змісту листів Рокитнівського відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області, судом першої інстанції було встановлено, що державним виконавцем 29.06.2022 року винесено постанову про повернення виконавчого документа, яка направлялася боржнику та стягувачу. Проте, відомостей у підтвердження того, що виконавчий лист було повернуто стягувачу ТОВ «Українська факторингова компанія» матеріали справи не містять.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Українська факторингова компанія» - Мала І.В. не погоджується з постановленою ухвалою, зважаючи на наступне.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у виконавчому листі зазначено адресу первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», однак, як вірно зазначено в оскаржувальній ухвалі, ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року, було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року у цивільній справі №2-18/11, замінено стягувача з виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року по справі №2-18/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у виконавчому провадженні №52517555, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, б.18/24, 8 поверх).

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа, неправильно застосував норми матеріального права та формально оцінив надані докази. З огляду на викладене апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги , з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, що 25 січня 2011 року Рокитнівським районним судом Рівненської області ухвалено рішення у цивільній справі №2-18/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», 01601, м.Київ, вул. Пирогова,7-7б, МФО 322904, , рахунок , заборгованість за кредитним договором в сумі 209 003 (двісті дев`ять тисяч три) гривні 79 копійок та судові витрати по справі в сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, 26.01.2012 публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», видано виконавчий лист.

Відповідно до ухвали Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року у цивільній справі №2-18/11, задоволено, замінено стягувача з виконання рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року по справі №2-18/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у виконавчому провадженні №52517555, а саме: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (, місцезнаходження: 01054, м.Київ, вул.Дмитрівська, б.18/24, 8 поверх).

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

На час видачі виконавчого листа у справі 2-18/11 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону).

Як вказано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення», у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Такий правовий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2021 року по справі № 2-2362/2010.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається у виконавчому листі зазначено адресу первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Згідно ухвали Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 листопада 2017 року про зміну стягувача у виконавчому провадженні на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (, має інше місцезнаходження: 01054, м.Київ, вул. Дмитрівська, б.18/24, 8 поверх).

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час повернення виконавчого листа, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий документ по справі було втрачено: Рокитнівським відділом ДВС у Сарненському районі Рівненської області постанову про повернення виконавчого документу стягувачу було направлено на адресу попереднього стягувача: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, 4, 1 поверх. Відомостей у підтвердження того, що виконавчий лист було повернуто стягувачу ТОВ «Українська факторингова компанія» (, за його місцезнаходженням: 01054, м.Київ, вул. Дмитрівська, б.18/24, 8 поверх) матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

За пунктом 10-2 Розділ ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження», визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, заявником не було пропущено строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та перериванням строків вчинення тих чи інших дій, які визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 3 статті 39 вище вказаного Закону в редакції, що діяла на час повернення виконавчого листа, у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Отже, рішення суду залишається невиконаним, а виконавчий лист не знаходяться на виконанні, повернення виконавчого документу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тому колегія суддів доходить висновку про необхідність поновлення строків для пред`явлення видачі дубліката виконавчого листа по справі №2-18/11.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2026 року - скасувати, зважаючи на допущені судом першої інстанції вищезазначені порушення норм матеріального права та ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дублікату виконавчого листа № 2-18/11 та поновлення строків для його пред`явлення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити.

Ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2026 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-18/11 від 26.01.2012 року виданого Рокитнівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» боргу у сумі 210 823 грн. 79 коп. та поновити строк для пред`явлення його дол виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з підстав передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.