КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/1105/2026
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року місто Київ
справа №760/4580/24
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.
розглянув заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Алданова Юрія Валентиновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_3 - Журавель Валентини Іванівни на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року та на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року, ухвалені під головуванням судді Коробенка С.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування,-
В лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила:
встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 із померлим ОСОБА_7 проживали однією сім'єю з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1;
змінити черговість одержання нею права на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 з четвертої черги за законом на першу чергу за законом.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 рокустягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 28000грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 - Журавель В.І. подала апеляційні скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2026 року апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_3 - Журавель В.І. на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року та на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 рокузалишено без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року залишено без змін.

05 березня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 - Алданов Ю.В. подав до Київського апеляційного суду заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правовою (професійною правничою) допомогою в розмірі 27000 грн.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що згідно з п.п.4.2., 4.2.1., 4.2.2 договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №09/05/24-Ц від 09 травня 2024 року в редакції додатку №1 від 23червня 2025 року вартість винагороди (гонорару) за правову (професійну правничу) допомогу Бюро за домовленістю сторін в суді апеляційної інстанції визначена у фіксованому розмірі та становить: 25000 грн. + 2000 грн. за участь адвоката у двох судових засіданнях.

Вказував, що вказана вище сума клієнтом адвокатського бюро сплачена в повному обсязі, докази були подані разом із першою заявою по суті справи - відзивом на апеляційну скаргу.

Зазначав, що з огляду на усталену судову практику відповідач ОСОБА_1 не висуває до позивачавимог щодо стягнення з останньої гонорару успіху (бонусу), розмір якої визначено клієнтом адвокатського бюро у розмірі 10000 грн.

13 березня 2026 року від представника позивача ОСОБА_3 - Журавель В.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому остання просила заяву залишити без розгляду. У разі прийняття до розгляду заяви адвоката Алданова Ю.В., поданої в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - зменшити заявлений розмір витрат на правничу допомогу представника відповідача до 2000 грн.

Вказувала, щозаява про ухвалення додаткового рішенняподана з порушенням норм ЦПК України та є такою, що підлягає залишенню без розгляду оскільки, вказана заява на адресу учасників справи, зокрема, ОСОБА_3 не надходила, докази її направлення відсутні та до заяви не приєднані. При цьому, адвокат Журавель В.І. не є учасником справи, а є лише представником.

Зазначала, що представник відповідача ОСОБА_1 - Алданов Ю.В. не надав суду детального опису робіт (наданих послуг), розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, що позбавляє сторону позивача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Відсутність такого розрахунку витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Посилалася на те, що заявлений розмір гонорару у сумі 27000 грн. є неспівмірним із категорією даної справи, її складністю, незначною кількістю матеріалів справи, участю лише у 2 судових засіданнях загальною тривалістю біля 1 год, підготовкою адвокатом відповідача лише 1 процесуального документа.

Просила врахувати фінансовий стан ОСОБА_3 , яка є пенсіонеркою.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору» від 18 червня 2025 рокувнесено зміни до ЦПК України та ч.3 ст.270 викладено в такій редакції: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути заяву про відшкодування судових витрат без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 - Алданова Ю.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West AllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_1 - Алданов Ю.В. у відзиві на апеляційні скарги позивача вказував на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в Київському апеляційному суді на професійну правничу допомогу становить 25000 грн.

05 березня 2026року представник відповідача ОСОБА_1 - Алданов Ю.В. подав до Київського апеляційного суду заяву, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 27000 грн.

Заяву про ухвалення додаткового рішення подано з дотриманням вимог ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником відповідача ОСОБА_1 - Алданов им Ю.В. надано копії: договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №09/05/24-Ц від 09 травня 2024 року; додатку №1 від 23 червня 2025 року до договору №09/05/24-Ц від 09 травня 2024 року; платіжної інструкції на суму 25000 грн.; акту прийняття-передасі наданих послуг (виконаних робіт) від 03 березня 2026 року.

Згідно з п.п.4.2., 4.2.1., 4.2.2 договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №09/05/24-Ц від 09 травня 2024 року в редакції додатку №1 від 23 червня 2025 року вартість винагороди (гонорару) за правову (професійну правничу) допомогу Бюро за домовленістю сторін в суді апеляційної інстанції визначена у фіксованому розмірі та становить: 25000 грн. + 2000 грн. за участь адвоката у двох судових засіданнях.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначений представником відповідача ОСОБА_1 - Алданов им Ю.В. у заяві про ухвалення додаткового рішення розмір витрат на професійну правничу допомогу - 27000 грн. є завищеним, неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Для суду не є обов`язковимизобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

У пунктах 179, 180 постанови від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України (схожі положення містяться у статті 141 ЦПК України), може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Таким чином, беручи до уваги заперечення позивача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених відповідачем ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.

Посилання представника позивача на те, що заява про ухвалення додаткового рішення подана з порушенням норм ЦПК України та є такою, що підлягає залишенню без розгляду,оскільки, вказана заява на адресу учасників справи, зокрема, ОСОБА_3 не надходила, аадвокат Журавель В.І. не є учасником справи, а є лише представникомколегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення, до неї додано докази її надсилання представнику позивача ОСОБА_3 - Журавель В.І .

При цьому, частиною 1 статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення була направлена представнику позивача ОСОБА_3 - Журавель В.І. , а відтак відсутні підстави для залишення її без розгляду.

З огляду на вищевикладене,колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст.133, 141, 268, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Алданова Юрія Валентиновича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 10000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Головуючий:

Судді: