РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Гуцало М.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулось в суд до відповідача з зазначеним позовом.

Посилався на те, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа Банк» з метою отримання банківських послуг.

17 липня 2018 року підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501044829 відповідач запропонувала банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання кредиту № 501044829 від 17 липня 2018 року. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано відповідачем, про що свідчить її власноручний підпис.

Сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки х урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Також, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань спожив0ача.

Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту становить 500000 гривень, процентна ставка - 38,5 % річних, тип ставки - фіксована, порядок повернення кредиту - графік платежів: до 17 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту.

Матеріали кредитного досьє за угодою № 501044829 були втрачені, що підтверджується відповідною довідкою.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту відповідно до узгоджених умов.

Позичальник отримав кредит, що підтверджується меморіальним ордером № 50601 від 17 липня 2018 року та виписками по рахункам.

Відповідачем зобов`язання кредитного договору порушені, остання припинила здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.

Позичальником було повернуто 136391 гривню 90 копійок отриманого кредиту, таким чином заборгованість за тілом кредиту становить 363608 гривень 10 копійок.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 363608 гривень 10 копійок.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 363608 гривень 10 копійок, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п. 4 ч. 4 ст. 19 ЦПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду також справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Справа за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, належить до справ незначної складності.

У такому випадку, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 липня 2018 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 500000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 50601 від 17 липня 2018 року. У вказаному меморіальному ордері в графі призначення платежу зазначено: надання кредиту за кредитним договором № 501044829 від 17 липня 2018 року.

З позову вбачається, що матеріали кредитного досьє за угодою № 501044829 були втрачені, що підтверджується відповідною довідкою.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30 листопада 2022 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З позову вбачається, що відповідачем зобов`язання кредитного договору порушені, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

На підтвердження заявлених вимог позивачем надана суду виписка руху коштів за рахунком відповідача, меморіальний ордер № 50601 від 17 липня 2018 року та розрахунок заборгованості за кредитом.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, а саме не надано суду копії кредитного договору № 501044829 від 17 липня 2018 року.

Позивач надана суду довідка про втрату документів, з якої вбачається, що АТ «Сенс Банк» засвідчує втрату (знищення) в процесі переміщення архіву матеріалів наступного кредитного досьє: угода про надання кредиту № 501044829 від 17 липня 2018 року.

Сторона позивача в обґрунтування своїх доводів посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, яким встановлено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Разом з тим, вказаний правовий висновок не може застосовуватись до правовідносин, що склались між сторонами у справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки у справі № 338/180/17 вирішувалось питання щодо визнання договору укладеним у разі не підписання його проекту сторонами.

Вбачається, що кредитний договір № 501044829 від 17 липня 2018 року стороною позивача суду не наданий.

За таких обставин, перевірити розмір наданого кредиту, нарахованої суми боргу, строку виконання договору не є можливим, отже доводи позивача щодо розміру нарахованої суми не підтверджені належними доказами.

Надані позивачем документи, а саме: виписка руху коштів за рахунком відповідача, меморіальний ордер № 50601 від 17 липня 2018 року та розрахунок заборгованості за кредитом не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Законом обов`язок доказування покладений на учасників справи.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 15, 207, 509, 638, 1046-1051 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: