Справа № 465/7347/25
Провадження 2/465/673/26
РІШЕННЯ

іменем України

30.03.2026 року м. Львів

Франківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря судового засідання Беднара А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

за участю представника позивача Гнатенко О.М.

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договорами № від 31.01.2020, № 85 від 21.01.2020 у розмірі 32878,05 грн, а також понесені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 13000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

31.01.2020 між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_2 укладено Договір № . 21.01.2020 між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_3 укладено Договір № 85.

Відповідно до умов Договору позики № від 31.01.2020 перший Фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки Анкети, яка є невід`ємною частиною даного Договору позики. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки Анкети, які є невід`ємною частиною даного Договору. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору.

Пропозиція (Оферта) на отримання 1 траншу згідно Заявки-анкети № від 31.01.2020 року в рамках Договору про надання позики № від 31.01.2020 року підписано Позичальником 31.01.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Відповідно до умов Договору позики № 85 від 21.01.2020 на підставі Заявки на позику, підписаної Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти на суму у загальному розмірі 2000.00 грн (далі позика) на строк встановлений Договором позики зі сплатою 649,46 % річних за користування позикою.

Згідно з п. 1.2. Договору, частиною цього договору позики є «Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», затверджені наказом директора ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» від 04 квітня 2019 року №20190404-1. Шляхом підписання цього договору Позичальник прийняв загальні умови у якості умов цього договору позики.

Відповідно до п. 2.1. Договору Позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнта позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.

Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

14.07.2021 укладено договір №14-07/21 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №.

10.01.2023 укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №.

18.02.2025 укладено договір №18-02/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №.

18.12.2023 укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №85. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №85.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № від 31.01.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 28276,50 грн, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1400,00 грн. Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26876,50 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №85 від 21.01.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 4601,55 грн, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2000,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1067,70 грн. Заборгованість за пенею та/або штрафами - 1533,85 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32878,05 грн, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3400,00 грн. Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27944,20 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 1533,85 грн.

Позиція відповідача.

Представник відповідача подала до суду відзив у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не надано допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свою вимогу про стягнення з відповідача.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів наявної заборгованості відповідача. Наданий розрахунок заборгованості, є не чим іншим ніж розрахунком і не може вважатися доказом оскільки створений особисто позивачем і за відсутності відповідних доказів, щодо стану розрахунків не може бути перевірений судом, щодо його достовірності.

Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 32878,05 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 3400,00 гривень.

Встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 32878,05 грн, є не справедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 3400,00 гривень.

Згідно з ч.3 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 32878,05 грн. за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають.

Сума в розмірі 32878,05 тис. грн. є відсотками в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України.

Інші умови про строковість договорів та процентні ставки (за понадстрокове користування позикою або її частиною), оскільки договором встановлена стандартна процентна ставка, а також, пільгова та знижена, умови договору його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності пільгової процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку.

Інший розмір процентів договором не передбачений, тому позивач не мав підстав нараховувати більші розміри процентів, ніж передбачено договором.

Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. В сумі позивач просить стягнути із відповідача заборгованість по відсотках 32878,05 грн., що фактично перевищує тіло в 3 рази суперечить ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування».

Норми статей 3, 13, 627, 629 ЦК України вимагають реалізації цивільних прав добросовісно, з дотриманням балансу інтересів. Нарахування майже 30 000,00 грн процентів за короткий період при отриманому кредиті 3400,00 грн є очевидно неспівмірним наслідком. Така диспропорція суперечить статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» і підлягає судовому коригуванню (відсіченню/обмеженню). Факт формального погодження не позбавляє суд права визнати умови (зокрема щодо вартості кредиту) несправедливими та не застосовувати їх. Проценти після закінчення строку кредиту не можуть бути свавільними, неспівмірними або такими, що маскують штрафні санкції. Ставка 649,46 % % річних є очевидно несправедливою та підлягає відсіченню.

По одному і тому ж договору різні кредитори декларують різні суми заборгованості. Відсутність єдиної, перевірної та відтворюваної методики розрахунку свідчить про довільність формування вимог.

Звертає увагу суду, що за одним і тим самим кредитним договором різні кредитори заявляють різні суми заборгованості, що свідчить про відсутність єдиної, перевіреної методики розрахунку. Така обставина вказує на довільність формування позовних вимог. Матеріали справи не містять доказів деталізованого помісячного/поденного розрахунку з чітким зазначенням: дати, бази нарахування, ставки, способу капіталізації/ некапіталізації, черговості погашення (тіло/проценти/штрафи), а також усіх проміжних залишків. Без такого розрахунку заявлена сума є необґрунтованою.

Позивач не подав деталізованого розрахунку із зазначенням дат, бази нарахування та порядку погашення.

Позивач не довів переходу права вимоги: не надано доказів сплати ціни за договором факторингу; відсутні акти передачі з підписами первісного кредитора; витяги сформовані самим Позивачем і не є доказами, передбаченими договором.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Повідомляють суд, що після укладення шлюбу прізвище відповідачки змінилось. 23 грудня 2023 року було укладено шлюб, про що складено актовий запис № 3402, та відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 прізвище змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 29.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

На адресу суду 04.12.2025 від представника відповідача адвоката Столяр О.М. надійшов відзив на позовну заяву.

Через систему «Електронний суд» 10.12.2025 представник позивача ТзОВ "Факторинг партнерс" Сердійчук Я.Я. подала відповідь на відзив. Щодо нарахування відсотків зазначають, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Щодо договору № . Відповідно до пропозиції укласти договір, строк дії кредитного договору 3 роки.

Відповідно до умов Договору та правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору, Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами.

Відповідно п.1.7, п.1.9 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору.

Щодо договору №85. Відповідно до п. 1.1., п. 4.2 Договору нарахування відсотків здійснювалось в межах строку, визначеного та погодженого сторонами Договору.

Відповідачем було укладено Кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.

Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Норма ст. 18,21 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних.

У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками в одному кредиті, в іншому штрафи нараховані відповідно до законодавства. Також враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено.

Щодо переходу прав вимоги то, Відповідно до п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023, 18-02/25, 18/12-2023 права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.

Отже відповідно до умов договору право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору); оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору (п. 7. 2.).

Перехід прав вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі Реєстру Боржників та самим реєстром боржників. Крім того, матеріали справи містять акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт оплати за договором. Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісних кредиторів до Позивача прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з Відповідачем.

Звертає увагу суду, що дані договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до Відповідача.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру витрат Товариства на правову допомогу, які підлягають розподілу. Враховуючи, що спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, враховуючи складність справи, великий обсяг доказів, які необхідно було дослідити та описати, вважаємо, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного не доведено, а тому вимога позивача про відшкодування понесених Товариством витрат на правову допомогу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Через систему «Електронний суд» 15.12.2025 від представника відповідача адвоката Столяр О.М. надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вважають викладені у відповіді на відзив доводи безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам і закону. Надмірні (кабальні) проценти, результатом яких стало кратне збільшення вимог: з отриманих 3 400,00 грн до 32 878,05 грн. Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є будь-які умови, що всупереч принципу добросовісності призводять до істотного дисбалансу прав і обов`язків сторін на шкоду споживачу. Саме такий дисбаланс і має місце у цій справі. Кабальні умови визнаються недійсними незалежно від волі сторін» (ст. 233 ЦКУ).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

Факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати комісію банку в момент укладення договору не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідач є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Всі сумніви у розрахунках і змісті договору мають тлумачитись на користь споживача.

Через систему «Електронний суд» 18.12.2025 представник позивача ТзОВ "Факторинг партнерс" Сердійчук Я.Я. подала додаткові пояснення. Стверджує, що матеріали справи не містять та Відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано.

До позовної заяви були додані Договори з додатками, які містять всі відомості щодо умов кредитування, в т.ч. щодо порядку нарахування процентів, строку кредитування, реальної річної ставки, тощо. Аналогічні відомості містяться також і в самому Договорі. При цьому, дані документи підписані Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Вказане свідчить про те, що укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.

З кредитного договору вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Отже, суд має критично ставитись до тверджень Відповідача про умови договору, які він сам же і прийняв.

Зазначає, що при укладенні договорів сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, зокрема розміру процентної ставки та строків повернення коштів. Щодо договору № 85 Позивач вказує, що сторони погодили надання позики в розмірі 2000 грн на строк 30 днів під 649,46% річних, а також встановили неустойку за прострочення платежу в розмірі 50% від суми простроченого зобов`язання. Щодо договору № Позивач наголошує, що кредит надавався у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 20 000 грн строком на 36 місяців із можливістю автоматичної пролонгації на аналогічний строк. Позивач стверджує, що Відповідачка власним підписом підтвердила ознайомлення з усіма умовами, порядком нарахування відсотків та строками повернення траншів. Нарахування процентів за користування коштами здійснювалося виключно в межах строків дії договорів та згідно з погодженими ставками. Правова позиція Позивача також ґрунтується на висновку Верховного Суду у справі № 756/6038/20, відповідно до якого наступна незгода позичальника з умовами кредитування не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань, якщо договір не був оскаржений у встановленому законом порядку. Додатковим підтвердженням згоди Відповідачки з умовами договорів Позивач вважає факт тривалого часткового погашення заборгованості, що свідчить про визнання боргу та прийняття правил надання коштів. З огляду на викладене, Позивач вважає підстави виникнення заборгованості законними, а розмір та порядок нарахування відсотків - такими, що повністю відповідають волевиявленню сторін та принципу свободи договору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача надішла заява про здійснення розгляду справи за їх відсутності та просили відмовити в задовленні позовних вимог. Альтернативно, у разі іншої оцінки суду визнати умови про нарахування процентів такими, що є несправедливими, та не застосовувати їх при визначенні розміру боргу; обмежити розмір стягнення фактичним тілом кредиту.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

21.01.2020 між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_3 укладено Договір позики № 85.

Відповідно до п. 1.1 якого на підставі Заявки на позику від 21.01.2020, підписаної Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти на суму у загальному розмірі 3000,00 грн на строк 30 календарних днів під 649,46% річних.

Згідно з п. 1.2. Договору, частиною цього договору позики є «Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», затверджені наказом директора ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» від 04 квітня 2019 року №20190404-1. Шляхом підписання цього договору Позичальник прийняв загальні умови у якості умов цього договору позики.

Відповідно до п. 2.1. Договору Позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнта - позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua.

Також, п. 3.1. Договору, передбачено, що Позичальник здійснює повернення позики і сплачує проценти згідно із загальними умовами та відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього договору, є його невід`ємною частиною та підписується позичальником. Графік платежів розміщується в особистому кабінеті позичальника на сайті системи.

Відповідно до п.4.2.Договору Позичальник, який прострочив внесення чергового платежу (при простроченні більше ніж на 5 (п?ять) календарних днів від дати внесення чергового платежу, зазначеної у графіку платежів), зобов?язаний сплатити неустойку за прострочення внесення чергового платежу у розмірі 50% від суми простроченного зобов?язання із внесення чергового платежу.

Згідно з п. 6.2. Договору, Підписанням цього Договору позики позичальник засвідчив, що він повідомлений позикодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України

Відповідно до п.п. 6.3.7. Договору, Позичальник розуміє у повному обсязі всі умови цього договору, свої права і обов`язки за цим договором і погоджується з ними.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що цей Договір є укладеним і набуває чинності (вступає в силу) з моменту його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором і надання позики та діє до повного виконання зобов`язань, що виникають з його договору та/або з порушення його умов.

6.6. Зобов`язання, що виникають з цього договору, припиняються виконанням, проведеним належним чином (не припиняються до їх повного/належного виконання).

Згідно з п. 5.2. Договору, до вимог, що виникають з цього договору позики або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років.

Також п. 6.3. Підписанням цього договору позичальник засвідчив такі обставини:

п.п. 6.3.6. Надані позичальником документи (інформація) в реєстраційній анкеті клієнта на сайті системи для розгляду позикодавцем питання про надання позики та інші документи (інформація), пов`язані з обслуговуванням позики, не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судом встановлено, що Договір позики №85 від 21.01.2020, Додаток №1 до Договору позики, яким є Графік платежів №85-1, Паспорт позики за Договором позики, Загальні умови надання грошових коштів у позику в редакції від 04.04.2019 підписані відповідачем шляхом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 34382559 відповідно до вимог та в порядку, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

На виконання умов Договору кредиту ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» 21.01.2020 здійснило надання кредитних коштів через систему LIQPAY в сумі 2000 грн. шляхом грошового переказу на банківську картку №НОМЕР_2 , що підтверджується відповідною квитанцією № від 21.01.2020, призначення платежу: Видача кредитних коштів.

Відповідно до довідки по Договору позики №85 від 21.01.2020, складеної ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», станом на 22.12.2023 розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №85 складав 4601,55 грн., яка утворилась та обчислена за період з 21.01.2020 по 25.02.2020.

18.12.2023 між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ»та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Факторинг партнерс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за договором № 85 від 21.01.2020.

Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 85 від 21.01.2020.

До позовної заяви долучені відповідні копії витягів з реєстрів боржників до договорів факторингу, акту приймання-передачі реєстру боржників від, платіжні інструкції, які свідчать про передачу прав вимоги за відповідним кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №85 від 21.01.2020 у період з 21.01.2020 по 19.02.2020 (25.02.2020) наданим первісним кредитором ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ», така становить загальну суму 4601,55 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1067,7 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 1533,85 грн. заборгованість за штрафом,пенею, що відповідає витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023.

31.01.2020 між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_3 укладено Договір надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту № .

Відповідно до п. 1.1 Договору Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту - «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka», які є невід?ємною частиною Договору, а Позичальник зобов?язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим

Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у

порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами.

Пунктом 1.2. передбачено, що Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку N?1 та Додатку N?2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку N?3 та Додатку N?4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку N?1 та Додатку N?2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку N?3 та Додатку N?4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і

сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем).

Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень.

Пункт 1.6. В рамках дії даного Договору Сторони погодили наступні загальні умови, а саме: До умов даного Договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом Договору та Правилами.

Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку N?1 та Додатку N?2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку N?3 та Додатку N?4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов?язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.

Максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить: 735 грн. Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 %. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів.

За продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), Позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції на вимогу Товариства) за Основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.

Пунктом 1.9. договору надання позики встановлено, що дія цього Договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії Договору. Дія цього Договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якою із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами. Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється Додатком до цього Договору. Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідного Додатку до цього Договору, якщо інше не встановлено у самому Додатку до цього Договору або у чинному законодавстві України.

Пунктом 3.1. зазначено, що Перший Фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки-Анкети (Додаток N?5) та Додатка N?2 до Договору, які с невід?ємною частиною даного Договору. В Заявці-Анкеті на отримання першого Фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого Фінансового кредиту та строк користування ним інші умови Визначено у Додатку N?2. Підписання Товариством Додатку N?l до Договору і Позичальником Додатку N?2 до Договору є укладення та підписання Договору в цілому.

Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки - Анкети (Додаток N?5) та Додатку N?4, які є невід?ємною частиною даного Договору. В Заявці-Анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, У Додатку N?4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше.

Товариство має право зменшити розмір відсоткової ставки для кожного наступного кредиту (траншу) з урахуванням п. 3.6. Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka».

Пунктом 3.2. зазначено, що При повному або частковому поверненні Позичальником кредиту та всіх належних за Договором та Правилами платежів його оплата здійснюється з призначенням платежу «Погашення поточного кредиту (траншу) за Договором N? від 31 січня 2020».

31.01.2020 відповідач подала Заявку-анкету, щодо надання кредиту у розмірі 1400,00 грн, терміном на 30 днів, яка була підписана ідентифікатором 7d6v6g.

Відповідно до довідки про ідентифікацію ОСОБА_3 ідентифіковано ТОВ «Інфінанс» 31.01.2020 за допомогою одноразового ідентифікатора 7d6v6g, номер телефону, на який було направлено ідентифікатор - НОМЕР_3 .

31.01.2020 р. ТОВ «ІНФІНАНС» надало відповідачу через систему iPay.ua на карту № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 1400,00 грн., що підтверджується квитанцією за сплату №47624531 від 31.01.2020, призначення платежу Зачисление 1400 грн на карту НОМЕР_4 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № від 31.01.2020 заборгованість за відповідачем у період з 31.01.2020 по 14.07.2021 становить 1 400 грн. по тілу кредиту, 13 009,50 заборгованість за відсотками, а загалом 14 409,50 грн.

14.07.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №14-07/21 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ІНФІНАНС» в тому числі і до відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором № від 31.01.2020.

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 сума заборгованості відповідачки за договором № від 31.01.2020 становить 14 409,50 грн, з яких: 1400,00 - заборгованість за тілом кредиту, 13 009,50 грн - заборгованість по процентах. Дата укладення договору 31.01.2020 дата закінчення договору 01.03.2020.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № від 31.01.2020.

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 сума заборгованості відповідачки за договором № від 31.01.2020 становить 27 762,00 грн, з яких: 1400,00 - заборгованість за тілом кредиту, 26 362,00 грн - заборгованість по процентах. Дата укладення договору 31.01.2020 дата закінчення договору 01.03.2020.

18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № від 31.01.2020.

Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № від 31.01.2020.

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №18-02/25 від 18.02.2025 сума заборгованості відповідачки за договором № від 31.01.2020 становить 28 276,50 грн, з яких: 1400,00 - заборгованість за тілом кредиту, 26 876,50 грн - заборгованість по процентах. Дата укладення договору 31.01.2020 дата закінчення договору 01.03.2020.

До позовної заяви долучені відповідні копії витягів з реєстрів боржників до договорів факторингу, акту приймання-передачі реєстру боржників від, платіжні інструкції, які свідчать про передачу прав вимоги за відповідним кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № від 31.01.2020 заборгованість за відповідачем перед ТОВ «Вердикт Капітал» у період з 14.07.2021 по 09.01.2023 становить 1 400 грн. по тілу кредиту, 13 009,50 заборгованість за відсотками нарахованими на дату відступлення права вимоги, 13 352,50 нараховані відсотки з дати відступлення права вимоги, а загалом 27 762,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № від 31.01.2020 заборгованість за відповідачем перед ТОВ «Коллект центр» у період з 10.01.2023 по 30.01.2023 становить 1 400 грн. по тілу кредиту, 26 362,00 заборгованість за відсотками нарахованими на дату відступлення права вимоги, 514,50 нараховані відсотки з дати відступлення права вимоги, а загалом 28 276,50 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № від 31.01.2020 заборгованість за відповідачем перед ТОВ «Факторинг партнерс» становить 1 400 грн. по тілу кредиту, 26 876,50 заборгованість за відсотками нарахованими на дату відступлення права вимоги, а загалом 28 276,50 грн. Дата укладення договору 31.01.2020 дата закінчення договору 01.03.2020.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин

Відповідно дост. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Як визначено у ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до умов Правил відповідач акцептував оферту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення, в тому числі і реквізити банківської карти.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Кодексу).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить Кредитний договір, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до умов Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договором визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У статті 204 ЦПК України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).

За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)(стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання»(статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки і інших факторів на дату укладення договору.

У свою чергу, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Відповідно по постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. Постановою КМУ № 651 від 27.06.2023 року відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» свої зобов`язання перед відповідачем виконали в повному обсязі, надавши їй, визначені договорами кошти, натомість відповідач взяті на себе за договорами зобов`язання перед ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами договорів, та проценти за користування коштами. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договорів у відповідача утворилась заборгованість.

Внаслідок укладення вищезазначених договорів факторингу, відступлення та додатків до таких договорів, до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшли права первісного кредитора у зобов`язаннях за вищезазначеними договорами.

Доказів на підтвердження чи спростування обставини щодо не укладення договорів матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Щодо стягнення заборгованості за договором № 85 від 21.01.2020 укладеному між ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем позивачу отриманих за договором позики № 85 від 21.01.2020 коштів у розмірі 4 601,55 грн., з яких 2000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1067,70 грн. заборгованість за процентами, 1533,85 грн заборгованість за пенею/штраф, а відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за вказаним договором заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що нарахування пені здійснювалось до 12.03.2020, тобто до введення на всій території України карантину, застосування пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є недоцільним.

Щодо стягнення заборгованості за договором № від 31.01.2020 укладеному між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредит надавався у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), при цьому строк користування кожним траншем визначався окремо у відповідних додатках до договору.

З матеріалів справи вбачається, що позичальнику було надано один транш кредиту у розмірі 1400 грн 31.01.2020, інших траншів у межах дії договору не надавалось.

Відповідно до умов договору, відсотки за користування кредитом нараховуються з дня отримання кредиту включно по день його повернення включно та обчислюються виходячи із фактичного строку користування кредитними коштами. При цьому повернення заборгованості здійснюється у строк, визначений для відповідного траншу, а продовження строку користування кредитом (пролонгація) можливе виключно за умови вчинення позичальником дій, що свідчать про волевиявлення на таке продовження, зокрема сплати нарахованих відсотків.

Разом з тим, доказів здійснення позичальником оплати відсотків з метою продовження строку користування кредитом (пролонгації), а також доказів погодження сторонами нового строку користування кредитом матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що після спливу строку користування наданим траншем кредиту правові підстави для нарахування відсотків як плати за користування кредитними коштами відсутні, оскільки відповідні правовідносини припинилися у зв`язку із закінченням строку користування кредитом.

Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом за період після спливу строку користування траншем, зокрема за період з 31.01.2020 по 30.01.2023, є безпідставним.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України, має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Таким чином, розмір процентів, відповідно до умов договору, становить 735 грн. за період з 31.01.2020 року по 29.02.2020 року, виходячи з розрахунку: 1400 грн. (тіло кредиту) * 1,75% (базова процентна ставка) * 30 днів (строк позики), а нараховані відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування стягненню не підлягають.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитними договорами, а право вимоги за вказаними кредитним договорами перейшло до ТОВ «Факторинг партнерс».

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами №85 від 21.01.2020, № від 31.01.2020 є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 13 000 грн.

Згідно ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані заява на надання юридичної допомоги № 402 від 01.07.2025, договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023; Витяг з Акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, ДОГОВІР № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс».

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість.

Верховний Суд часто підкреслював на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15).

Для включення всієї суми витрат на правову допомогу у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача не відповідає принципам розумності в цих правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З огляду на викладене вище, суд вважає наявними підстави для відмови у відшкодуванні за рахунок відповідача повністю всієї суми заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на невідповідність таких витрат вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору.

Суд констатує, що справи за позовами про стягнення заборгованості не є складними, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, чинне законодавство України та судова практика з такого предмету спору тривалий час є незмінною та стабільною.

Таким чином, суд, зважаючи на положення статей 89 133, 134, 137, 141 ЦПК України, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат, приймаючи до уваги принципи пропорційності, реальності та розумності судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду та враховуючи складністю справи,доказів у справі, їх необхідність, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, а також заявленими позовними вимогами, то суд вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень, оскільки за даних обставин справи таке стягнення буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, як передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 32878,05 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 496,33 гривень (6736,55*2422,40/32878,05).

Керуючись ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором №85 від 21.01.2020 у розмірі 4 601 (чотири тисячі шістсот одна) грн. 55 коп., за кредитним договором № від 31.01.2020 у розмірі 2 135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 33 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 6, кв. оф.521.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя Коліщук З.М.