ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2026 року

м. Харків

справа № 644/5239/25

провадження № 22-ц/818/1590/26

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Індустріального районногосуду м.Харкова від 24 жовтня 2025 року, постановлене суддею Бугера О.В.,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09.05.2023 року по справі №644/2534/23 до розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років, або зменшити з 1/4 всіх видів доходу щомісячно до 1/8 частини доходу щомісячно.

24.06.2025 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до поданої заяви просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09.05.2023 року по справі №644/2534/23 з 1/4 всіх видів доходу щомісячно до 1/8 частини доходу щомісячно.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з нього за судовим наказом було стягнуто аліменти на утримання дитини. На час ухвалення відповідного судового рішення він перебував на службі у лавах Збройних Сил України та отримував гідне грошове забезпечення, не заперечував проти визначеного судом розміру аліментів. Але після ухвалення рішення він отримав поранення, тривало лікувався, згодом йому було встановлено групу інвалідності, він був звільнений з військової служби. Отримує пенсію по інвалідності, його матеріальне становище істотно погіршилось. За вирахуванням аліментів з пенсії йому на проживання залишається близько 10000 гривень на місяць, у зв`язку із мінливістю розміру його пенсії, був вимушений влаштуватись на роботу відповідно до своїх фізичних можливостей, проте попри влаштування на роботу його реальний обсяг коштів, з яких утримуються аліменти, це не дозволяє йому забезпечити власне лікування, реабілітацію та задоволення базових потреб. Також, він несе додаткові витрати на лікування, медикаменти, медичні обстеження, проживає разом із своєю матір`ю, ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку та він здійснює за нею догляд, її пенсія не забезпечує його базових потреб, в більшій частині саме він несе витрати на утримання житла, придбання харчових та господарчих товарів, медикаментів. Вважав, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 182 ЦПК України наявність непрацездатної матері є обставиною, що повинна бути врахована при визначенні розміру аліментів. Також, зазначав, що значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Рішенням Індустріального районногосуду м.Харкова від 24 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 09.05.2023 року по справі №644/2534/23, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 911 (дев`ятсот одинадцять) гривень 90 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що сину сторін ОСОБА_4 повних дванадцять років. Син сторін зареєстрований та проживає разом із Відповідачкою. Разом з тим, ОСОБА_4 має вегетативну дисфункцію синусового вузла ПМК 1 ступеня. При цьому, ОСОБА_4 періодично відвідує спортивні секції, зокрема відвідував з вересня 2024 року по січень 2025 року секцію зі стрітч-варкауту, а також додатково займається англійською мовою. Також до відзиву на позовну заяву Апелянтом, наданий приблизний розрахунок за останні шість місяців щодо витрат пов`язаних з утриманням спільного сина, який приблизно складає 8 000,00 грн. та не включає в себе витрати на ліки, а також витрати на придбання необхідної техніки для розвитку та навчання сина. Крім того, Апелянткою для сина у листопаді 2023 року було придбано мобільний телефон смартфон HONOR Magic5 вартістю 9999,00 грн., у грудні 2023 року - Планшетний ПК LENOVO вартістю 15999,00 грн., у лютому 2024 році - комп`ютер ARTLINE GAMING X20 вартістю 36 099,00 грн. та монітор TFT SAMSUNG 34 вартістю 14 599,00 грн. Разом з тим, Апелянткою за 2023-2024 роки було придбано техніки для дитини на загальну суму 76 696,00 грн. (приблизно 6 400,00 грн. на місяць). Отже, приблизні сукупні витрати Апелянта на утримання спільної дитини з Позивачем на місяць складають приблизно 14 400,00 грн. на місяць. Вказує, що покупка техніки є звичайними витратами та не відноситься до додаткових витрат, визначення яким надано в ст. 185 СК України, оскільки цією технікою дитина користується у повсякденному житті та без якої навіть не можливо дистанційне навчання, в умовах військового стану. З аналізу вищевикладеного, вбачається, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дитини. Однак, суд першої інстанції не повно з`ясувавши обставини справи, помилково прийшов до висновку, щодо розміру витрат, який необхідний для утримання сина сторін, та помилково знизив ці витрати приблизно з 14 400,00 грн. до 8 000,00 грн. на місяць, що в свою чергою стало необґрунтованою підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4

до 1/6. на момент звернення Позивача до суду з даним позовом його матеріальний стан не погіршився, а навпаки покращився. Про збільшення доходу Позивачем також свідчить довідка Державного ощадного Банку від №118.40-14-16 від 08.07.2025, з якої вбачається, що у порівнянні з 2024 роком, за півроку 2025 року Позивачем сплачено майже у два рази більше аліментів. Зазначає, що з відповіді на запит за №: 277917362 від 02.07.2025 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів вбачається, що Позивач придбав мотоцикл LIFAN, 2024 року та автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2014 року. Вище наведені обставини також вказують на те, що матеріальний та фінансовий стан Позивача протягом 2024 та 2025 році не погіршувався, а покращувався. Разом з тим, як на підставу для зменшення аліментів суд першої інстанції посилається, на те, що у Позивача відбулось погіршення стану його здоров`я, що потягло за собою втрату ним працездатності та встановлення групи інвалідності, потребу в спостереженні фахівців, імовірне оперативне втручання, обмеження в вільному пересуванні. Позивачем до матеріалів справи не надано доказів (понесених витрат на лікування), які б свідчили, що погіршення стану його здоров`я та втрата працездатності, в сукупності призвело до погіршення його матеріального стану та як наслідок є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину.

Представник ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час захисту Батьківщини, перебуваючи на військовій службі у лавах Збройних Сил України, отримав важке порання, тривало лікувався, згодом йому було встановлено групу інвалідності, внаслідок чого він був звільнений з військової служби. Придбання ним автотранспорту, яке, на думку сторони відповідача, свідчить про поліпшення матеріального стану позивача відбулось за кошти, отримані ОСОБА_1 за одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з інвалідністю в Україні відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з якої також сплачені аліменти, та не може вважатися доходом за своїм цільовим призначенням. У апеляційній скарзі сторона відповідача зазначила, що приблизні сукупні витрати Апелянта на утримання спільної дитини з Позивачем на місяць приблизно складають приблизно 14 400,00 грн. на місяць. Вважає, визначений Апелянтом розмір на утримання спільної дитини є надмірним з огляду на встановлений законодавцем прожитковий мінімум, тобто вартісну оцінку споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення їі життєдіяльності. Вказує, що визначений Апелянтом розмір на утримання спільної дитини у розмірі 14400 грн у чотири з половиною рази перевищує встановлений законодавцем прожитковий мінімум у розмірі 3196 грн, та забезпечення такого розміру є непомірним для позивача з огляду на стан його здоров`я та його фінансовий стан. Посилання відповідачки на витрати по придбанню телефону, планшету та комп`ютеру не є звичайними витратами, спрямованими на забезпечення потреб та інтересів дитини для її повноцінного розвитку, що охоплюються поняттям аліментів, а є додатковими витратами на дитину у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України та не можуть бути віднесенні до аліментів. Розмір аліментів у 1/6 частини відповідає гарантованому розміру аліментів на дитину, з урахуванням половини визначеної частки середнього забезпечення, достатності доходу платника аліментів та з урахуванням суттєвих змін життєвого та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення у формі судового наказу та з дотриманням справедливої рівноваги між правами дитини та батька.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції суд вважав за можливе зменшити розмір аліментів до 1/6 частини, що буде відповідати гарантованому розміру аліментів на дитину, з урахуванням половини визначеної частки середнього забезпечення, достатності доходу платника аліментів та з урахуванням суттєвих змін життєвого та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення у формі судового наказу та з дотриманням справедливої рівноваги між правами дитини та батька.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 травня 2023 року було стягнуто з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

За заявою стягувача та судового наказу 12.10.2023 року відкрито виконавче провадження ВП №73008661, звернуто стягнення на заробітну плату та пенсійні виплати, що підтверджується відповідними копіями постанов державного виконавця.

За даними розрахунку станом на 30.06.2025 року має місце заборгованість по аліментам 104023,20 грн. В суд першої інстанції позивач зазначав, що заборгованості наразі не має.

Позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстрована та проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав 08.10.2023 року бойове травмування та поранення, є особою з інвалідністю 3 групи, інвалідність внаслідок війни.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 21.07.2025 року ОСОБА_1 встановлено діагноз розповсюджений остеохондроз з переважним ураженням грудного та поперекового відділів хребта, полісегментарний тим Кила дисків L2-L3 L5-S1 з вираженим больовим та міотонічним синдромами. Стан після травматичної ампутації 1-го пальця правої стопи. Некроз проксимальної фаланги 2-го пальця правої стопи. Рекомендовано: спостереження у травматолога та хірурга у поліклініці за місцем проживання. Курс консервативної терапії. МРТ грудного та поперекового відділів хребта. Консультація хірурга про вирішення питання про оперативне лікування. Ходьба за допомогою милиць без навантаження на праву нижню кінцівку.

За даними довідки про доходи позивача розмір пенсії по інвалідності з листопада 2024 року по травень 2025 року збільшувався та станом на травень 2025 року становить 10243,39 гривень.

Також, за даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків розмір заробітної плати позивача в КУ

«ЦНСП» Вільхівської сільської ради станом на березень 2025 року становив 9885 грн. Як вбачається з даних отриманих судом з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, актуальні дані про розмір доходу позивача за червень 2025 року позивач отримав заробітну плату в сумі 19741,81 грн, за липень 2025 року в сумі 19000 грн, за серпень 2025 року позивач отримав заробітної плати в сумі 17317,78 грн та соціальну виплату в сумі 20000 грн. Також, в судовому засіданні позивач зазначив, що розмір його пенсії збільшено та складає 13670 грн.

ОСОБА_5 є пенсіонером та отримує пенсію по втраті годувальника, станом на червень 2025 року розмір пенсії складав 5848,29 грн.

Відповідач у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , з нею зареєстрований та проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 з вересня 2024 року по січень 2025 року відвідував секцію стріт-воркауту,

Відповідно до наданих консультативних висновків спеціаліста дитячого кардіолога, в березні 2024 року, у ОСОБА_4 встановлено діагноз ПМК І ступеню, бродікардія, рекомендоване спостереження у лікарів педіатра, кардіолога, прийом медпрепаратів протягом 1,2 місяців, контрольний огляд.

З наданих копії квитанцій відповідачем вбачається, що дійсно в 2023 році нею було придбано смартфон, планшетний ПК, монітор, комп`ютер.

Також відповідачем перераховуються коштів на картку дитини в різних розмірах для оплати поточних потреб.

Відповідно до довідки Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк від 08.07.2025 року відповідачем ОСОБА_2 дійсно відкрито рахунок в у банківській установі, на який вона отримує аліментні платежі, за 2023 рік було зараховано 23042,50 грн, за 2024 рік було зараховано 15132,83 грн, за 2025 рік з 01.01.2025 по 01.07.2025 року було зараховано 29741,35 грн.

За даними виконавчого провадження станом на 13.10.2023 року за позивачем ОСОБА_1 не було обліковано транспортних засобів. Станом на 02.07.2025 року наявна інформація щодо реєстрації за позивачем мотоциклу Lifan, 2024 року виробництва, та автомобілю Volkswagen Passat, 2014 року виробництва.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 3 ст. 70 ЗУ Про виконавче провадження загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

У пункті 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від15.05.2006року №3«Про застосуваннясудами окремихнорм Сімейногокодексу Українипри розглядісправ щодобатьківства,материнства тастягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що він проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, отримує пенсію, якої не вистачає на базові потреби, також він здійснює за нею догляд.

Між тим, такі посилання позивача на необхідність утримання своєї матері не звільняють його від обов`язку сплачувати аліменти, оскільки, право на утримання від позивача мають не лише батьки, а й дитина, яка, на відміну від батьків, позбавлена можливості отримувати самостійний дохід та як вбачається з матеріалів справи, мати позивача не перебуває на повному утриманні позивача та самостійно отримує пенсійне забезпечення.

Проте, колегія суддів вважає доведеними обставини, щодо погіршення стану здоров`я позивача, на які він посилається, як на підставу зменшення розміру аліментів та які підтверджені матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів враховує, що під час розгляду справи є доведеними обставини, що позивач зазнав зміни стану здоров`я з моменту видачі 09.05.2023 року судового наказу про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Витрати на придбання техніки для дитини не є щомісячними та прогнозованими на майбутнє, тому такі доводи ОСОБА_2 висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази сторонами, враховуючи насамперед інтереси неповнолітньої дитини, яка має право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та беручи до уваги погіршення стану здоров`я відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрнутованого висновку про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право позивача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму.

Розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на

звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а позивачка також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача і додаткових витрат на дитину, якщо на те будуть наявні законні підстави.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районногосуду м.Харкова від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина