Провадження №22-ц/812/885/26
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя-доповідач Миколаївського апеляційного суду судової палати в цивільних справах: Базовкіна Т.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , які підписані її представником адвокатом Дементьєвою Юлією Сергіївною, про витребування доказів, виклик і допит свідків, які заявлені у цивільній справі №489/2923/24, що розглядається за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана її представником адвокатом Дементьєвою Юлією Сергіївною, на рішення Інгульського районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2026 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и л а :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження, який з жовтня 2016 року перебуває на вихованні та утриманні позивачки, яка є тіткою ОСОБА_2 . Позивачка просила суд позбавити відповідачів батьківських прав, посилаючись на те, що вони тривалий час не виконують батьківських обов`язків, вихованням та утриманням синам не займаються.

Рішенням Інгульського районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Разом із апеляційною скаргою представник позивачки також подала клопотання:

- про витребування доказів, а саме - просить витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10 квітня 2025 року по день надання відповіді на запит;

- про викликання і допит свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про події, що мали місце 10 березня 2026 року, а також про обставини проживання ОСОБА_4 в родині позивачки;

- про зобов`язання ОСОБА_3 забезпечити явку малолітньої дитини ОСОБА_4 у судове засідання для заслуховування його думки з приводу справи, що його стосується.

Клопотання мотивовані тим, що з 10 березня 2026 року місце знаходження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невідоме, оскільки відповідачка, яка є матір`ю останнього забрала дитину з місця його постійного проживання та вивезла його за сприянні невстановлених осіб у невідомому напрямку, та є підстави вважати, що ОСОБА_3 примусово вивезла дитину за кордон, адже вона раніше вже намагалась це зробити. Правових підстав для звернення із запитом до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації про перетин державного кордону України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у представника позивачки немає, тому неможливо самостійно отримати та надати до суду цей доказ. Необхідність в отриманні інформації про перетин державного кордону України обумовлена тим, що дозволить встановити місце знаходження дитини, крім того підтвердить періоди перебування ОСОБА_3 за кордоном під час розгляду справи в суді першої інстанції та на теперішній час.

Щодо клопотань про виклик свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вони мотивовані тим, що ОСОБА_6 проживає по сусідству зі ОСОБА_1 та була свідком того, як 10 березня 2026 р. невідомі особи чоловічої статі, примусово затягнули до автомобіля, в якому знаходилась ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 та поїхали в невідомому напрямку. ОСОБА_6 зможе підтвердити в суді насильницькі дії щодо дитини з боку ОСОБА_3 , що мали місце 10 березня 2026 р. та повідомити про інші обставини, що мають значення для справи, в тому числі про проживання дитини в родині ОСОБА_1 , про участь батьків в житті дитини, тощо. Необхідність виклику та допиту ОСОБА_4 обумовлена тим, що йому вже виповнилось 11 років та він може висловити свою думку в суді. Останній повідомляв суду першої інстанції, що з батьками проживати не бажає, а матір взагалі не знає та хоче залишитись проживати в родині позивачки. Проте, 10 березня 2026 р. за участі ОСОБА_3 дитину насильно затягнули до автомобілю та відвезли в невідомому напрямку та на даний час його місцезнаходження невідоме. ОСОБА_1 вважає, що над дитиною вчиняється психологічне та фізичне насильство. Представник позивачки вважає, що є необхідність повторно викликати малолітнього ОСОБА_4 в судове засідання для з`ясування його думки з приводу подій, які мали місце 10 березня 2026 р., а також стану його здоров`я, місця знаходження, умов проживання та ставлення до матері.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи, серед іншого, вирішує питання про витребування доказів.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги в обсязі, необхідному для вирішення клопотань про витребування доказів та виклику свідків, суддя-доповідач дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань з таких міркувань.

В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Частинами 1-4 статті 83 ЦПК України визначений наступний порядок подання доказів.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже процесуальним законодавством передбачено обов`язок сторін подати докази у суді першої інстанції разом із першими заявами по суті справи.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина 1 статті 84 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема: який доказ витребовується, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, а також вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно із частинами 1-3, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За такого прийняття нових доказів до розгляду судом апеляційної інстанції є виключенням, яке допускається у разі наявності в учасника, який їх подає, об`єктивних причин, підтверджених належними доказами, щодо неможливості подання доказів до суду першої інстанції, але у будь-якому разі ці докази мають стосуватися вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Слід також врахувати, що відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Щодо вимоги про витребування інформації з Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_3 за період з 10 квітня 2025 року по дань ухвалення оскаржуваного рішення 16 лютого 2026 року, то у поданому до апеляційного суду клопотанні відсутнє обґрунтування поважності причин неподання позивачкою такого клопотання в суді першої інстанції як і необхідності збирання таких відомостей про відповідачку. Тому клопотання про витребування зазначеної інформації не підлягає задоволенню.

Щодо допиту судом апеляційної інстанції свідка ОСОБА_6 стосовно подій, що мали місце до 16 лютого 2026 року (дня ухвалення рішення у справі), то ця особа давала пояснення в суді першої інстанції 01 грудня 2025 року, а у клопотанні не зазначено, які підстави для повторного її допиту, тому воно не підлягає задоволенню.

Щодо клопотань представника позивачки про витребування інформації з Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 16 лютого 2026 року, виклик та допит свідка ОСОБА_6 та виклик з метою надання пояснень малолітнього ОСОБА_4 щодо подій, які мали місце після ухвалення оскаржуваного рішення у справі, таке суперечить положенням частини 6 статті 367 ЦПК України, оскільки ці обставини не були заявлені як підстави позову ОСОБА_1 , тобто є новими обставини, які не були предметом розгляду суду першої інстанції. Тому клопотання про витребування та дослідження таких доказів не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені вимоги закону та обставини справи, суддя-доповідач приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотань ОСОБА_1 , які підписані її представником адвокатом Дементьєвою Ю.С., про витребування доказів, виклик і допит свідка та малолітнього ОСОБА_4 судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 84, 368 ЦПК України, суддя-доповідач

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 , які підписані її представником адвокатом Дементьєвою Юлією Сергіївною, про витребування доказів, виклик і допит свідка та малолітнього ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М.Базовкіна