Справа № 489/2594/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

26 березня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Шведюк Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Калашніков Павло Володимирович, про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, виданого у справі № 489/2594/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Садово-виноградарське товариство «Зоря», про визнання права власності на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування, про виселення із садового будинку №39 садово-виноградського товариства «Зоря» в м. Миколаєві Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом № 489/2594/22 від 08 січня 2026 року про виселення ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , із садового будинку АДРЕСА_1 садово-виноградного «Зоря» у м. Миколаєві до розгляду кримінального провадження №489/10001/25 та винесення відповідного вироку судом.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 25 березня 2026 року для розгляду заяви визначено головучого суддю Шолох Л.М.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Садово-виноградарське товариство «Зоря», про визнання незаконною та скасування державної реєстрації речових прав, визнання права власності на садовий будинок в СВТ «Зоря», розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 із садового будинку АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 2422 грн 40 коп. судового збору за подачу позову до суду. В задоволенні заяви ОСОБА_3 від 04 червня 2025 року в іншій частині відмовлено.

За результатами апеляційного провадження постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , подані її представником адвокатом Калашниковим Павлом Володимировичем на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 16 липня 2025 року щодо скасування заходів забезпечення позову, залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 липня 2025 року щодо скасування заходів забезпечення позову залишити без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Калашниковим Павлом Володимировичем, на додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2025 року щодо розподілу судових витрат задоволено частково. Додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2025 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 844 (одну тисячу вісімсот сорок чотири) грн 80 коп судових витрат.

Перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку не здійснювався.

Частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему. На виконавчий лист, викладений в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).

Оскільки рішення суду першої інстанції у цій справі набрало законної сили, Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи, зокрема, про виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 із садового будинку №39 садово-виноградського товариства «Зоря» в м. Миколаєві Миколаївської області.

Стаття 436 ЦПК України визначає, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Отже, нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено порядок зупинення виконання рішення суду касаційним судом до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Така процесуальна дія як зупинення виконання рішення судом першої інстанції не передбачено нормами Цивільного процесуального кодексу України, тобто не визначено ані правових підстави для цього, ані порядку розгляду такої заяви.

За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду поданої заяви за відсутності сторін у справі та третьої особи.

Звертаючись до суду із клопотання про зупинення виконання рішення суду представник заявника ОСОБА_7 посилається на частину першу статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Також вказує на те, що у провадженні Інгульського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 (справа № 489/10001/25), у якому ОСОБА_1 визнаний потерпілим. Результати розгляду на думку заявника можуть суттєво вплинути або унеможливить відновлення його прав в подальшому, в тому числі шляхом перегляду цивільної справи №489/2594/22 за нововиявленими обставинами. Також заявник посилається на наявність у провадженні Вітовського районного суду Миколаївської області справи № 489/953/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування витрат.

Вивчивши доводи заяви, враховуючи відсутність відповідної норми Цивільного процесуального кодексу України, на підставі якої суд першої інстанції може/зобов`язаний зупинити виконання рішення суду, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про зупинення виконання за виконавчим листом №489/10001/25.

Керуючись статтями 260, 261, 353, 436 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Калашніков Павло Володимирович, про зупинення стягнення за виконавчим листом № 489/2594/22 від 08 січня 2026 року про виселення ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , із садового будинку № 39 садово-виноградного «Зоря» у м. Миколаєві до розгляду кримінального провадження № 489/10001/25 та винесення відповідного вироку судом відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку статті 261 ЦПК України та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.М. Шолох