Справа № 570/6712/25
Номер провадження 8/570/1/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.

з участю:

секретаря судових засідань Данчук Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Штогрін В.С. про перегляд судового наказу у справі 570/6712/25 за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и в :

Представник боржника подала суду заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Зазначає, що на момент звернення стягувача із заявою про видачу судового наказу та на момент його ухвалення судом вже існував інший чинний судовий наказ, а саме, судовий наказ Рівненського районного суду Рівненської області від 22 липня 2025 року у справі № 570/3202/25, яким вже було вирішено питання про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання тієї ж самої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний судовий наказ набрав законної сили та перебуває на примусовому виконанні, у межах якого з ОСОБА_1 фактично та регулярно здійснюється стягнення аліментів, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження №78920657. За наведеного просить суд ухвалити рішення, яким скасувати судовий наказ, виданий 13 січня 2026 року Рівненським районним судом Рівненської області по справі № 570/6712/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.12.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відмовити у видачі судового наказу у справі № 570/6712/25, провадження 2-н/570/34/2026 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.12.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у сумі 266 грн. 24 коп. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень 36 копійок по оплаті судового збору та 10 000 (десять тисяч) гривень понесених витрат з оплати професійної правничої допомоги.

Судовий розгляд заяви був призначений на 26.03.2026 року.

Учасники процесу повідомлялися про дату і час розгляду справи належним чином.

ОСОБА_3 на розгляд справи не зявилася, не повідомила суд про причини неявки. Заяви чи клопотання не надходили.

Представник заявниці щодо видачі судового наказі адвокат Мороз В.В. на розгляд справи не з`явився.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Від представника ОСОБА_4 адвоката Штогрін В.С. надійшла заява, згідно якої вона підтримує подану заяву та просить справу розглянути без її участі та без участі ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Обставини, встановлені при розгляді справи.

В провадженні Рівненської районного суду Рівненської області перебувала справа № 570/6712/25 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Судовим наказом Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/6712/25 стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.12.2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.

на користь держави судовий збір в розмірі 266,24 грн.

Суд зазначив, що сторони є батьками малолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Дитина проживає разом з мамою та перебуває повністю на її утриманні. Батько не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, тому заявниця вимушена звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 доходу боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зазначено, що за положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, тому відповідачем порушені приписи ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину, визначений законодавчими актами України, то додаткове ухвалення рішення суду з цього приводу не потребується.

На час звернення стягувача із заявою про видачу зазначеного судового наказу та на час його ухвалення вже існував інший чинний судовий наказ, а саме, судовий наказ Рівненського районного суду Рівненської області від 22 липня 2025 року у справі № 570/3202/25, яким було вирішено питання про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання тієї ж самої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений судовий наказ набрав законної сили та перебуває на примусовому виконанні, у межах якого з ОСОБА_1 здійснюється стягнення аліментів, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження №78920657.

Як вбачається із розрахунку заборгованості № 4294 від 29.01.2026 року зі сплати аліментів ВП № 78920657, на виконанні Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області перебуває судовий наказ № 570/3202/25 від 11.08.2025 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу. Станом на 01.02.2026 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Положення законодавства.

Згідно ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

За змістом положень ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ст. 423 ЦПК України вбачається, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2024 року у справі № 334/6285/23 викладено висновок про те, що "тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин".

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи.

Висновки суду.

Статті 180-183 Сімейного кодексу України передбачають обов`язок батьків утримувати дитину, однак не допускають подвійного чи одночасного стягнення аліментів на одну й ту саму дитину за різними судовими рішеннями.

Таким чином, станом на 24.12.2025 року, коли ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, і судом була заведена справа № 570/6712/25, обов`язок зі сплати аліментів ОСОБА_1 уже був визначений судом згідно судового наказу від 22 липня 2025 року у справі № 570/3202/25 та реалізовувався в примусовому порядку, що повністю виключає можливість повторного вирішення аналогічної заяви в порядку наказного провадження.

Повторне звернення до суду з тотожною вимогою між тими самими сторонами, щодо того самого предмета, з тих самих підстав суперечить принципу правової визначеності та порушує основоположні засади цивільного судочинства, визначені ст. ст. 2, 13 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

У даному випадку судовий наказ від 13 січня 2026 року виданий за відсутності правових підстав для наказного провадження; ухвалений без урахування істотних обставин, які існували на момент його видачі, але були невідомі суду, і про такі обставини заявниця суд не повідомила; є наслідком зловживання процесуальними правами з боку стягувачки; створює ситуацію подвійного та безпідставного стягнення аліментів.

Тому заява представника боржника підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відтак, вимоги, пов`язані з розподілом судових витрат, понесених боржником у випадку задоволення його заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вирішується у відповідності до статей 133, 141 ЦПК України.

Зазначені норми процесуального права мають загальний характер, і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, квитанцій, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 42 ЦПК України та частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, сторонами, які понесли судові витрати, у справах наказного провадження є боржник та стягувач.

При цьому витрати, які поніс стягувач за подачу заяви про видачу судового наказу врегульовано спеціальною нормою процесуального законодавства.

А витрати, які поніс боржник при подачі заяви про скасування судового наказу, спеціальними нормами не врегульовано, а отже, до цих витрат можуть бути застосовані загальні норми процесуального законодавства, якою є стаття 141 ЦПК України.

За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 28.01.2026 року між Адвокатським об`єднанням «Скорпіон» та ОСОБА_1 було укладено договір № 28/01 про надання правничої допомоги.

Для належного виконання договору Клієнтом замовлено наступний вид правової допомоги: повний правовий супровід цивільного спору під час його вирішення судом першої інстанції; ознайомлення з матеріалами справи; формування та узгодження правової позиції з Клієнтом; складення та подання до суду заяви, заяв по суті справи та інших документів правового характеру; здійснення представництва, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов?язків Клієнтів під час здійснення цивільного судочинства по вирішенню спору в суді першої інстанції; надання правових консультацій Клієнту з приводу замовленого ним виду правничої допомоги.

У межах укладеного договору та на його підставі, за розпорядженням голови об`єднання Давидюка М.М. повноваження по наданню правової допомоги ОСОБА_1 покладені на адвоката Штогрін Вікторію Святославівну, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 662 від 29.04.2009 року, про що адвокатським об`єднанням сформовано та видано ордер про надання правничої допомоги.

На виконання взятих на себе зобов`язань адвокатом об`єднання було забезпечено правовий супровід вказаної справи при розгляді її Рівненським районним судом Рівненської області.

При наданні правової допомоги повноважним представником Патія Тараса Ярославовича вжито заходів щодо професійної підготовки до розгляду справи, забезпечено ґрунтовне вивчення чинного законодавства, якими врегульовуються спірні правовідносини сторін, проаналізовано практику застосування такого законодавства та практику Верховного Суду з приводу уже вирішення подібних спорів.

Адвокатами об`єднання було здійснено складання заяви про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами, а також забезпечено реалізацію прав і обов`язків заявника під час здійснення цивільного судочинства по вирішенню спору у справі №570/6712/25.

Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Вартість правничої допомоги та порядок її оплати сторонами передбачено в розділі 3 укладеного договору, за змістом якого сторонами погоджено визначення фіксованого розміру вартості правової допомоги, зокрема за надання правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції сторонами узгоджено фіксовану вартість гонорару у розмірі 10000 грн.

Визначений сторонами гонорар було сплачено ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 75367399 від 30.01.2026 року.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Від заявниці ОСОБА_3 не надходили заперечення щодо неспівмірності понесених боржником ОСОБА_7 витрат на професійну правничу допомогу.

За наведеного понесені ОСОБА_7 судові витрати: сплачений судовий збір у сумі 399,36 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. мають бути стягнуті з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 423-426 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Штогрін В.С. про перегляд судового наказу у справі 570/6712/25 за нововиявленими обставинами задоволити.

Скасувати судовий наказ у справі № 570/6712/25, що був виданий Рівненським районним судом Рівненської області 13 січня 2026 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.12.2025 року, і до досягнення дитиною повноліття; на користь держави судовий збір в розмірі 266,24 грн.: ГУК у м. Києві, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відмовити у видачі судового наказу у справі № 570/6712/25, провадження 2-н/570/34/2026 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.12.2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Роз`яснити, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень 36 копійок - сплата судового збору, 10 000 (десять тисяч) гривень - професійна правнича допомога, а всього 10399 (десять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн. 36 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.