Провадження 2-др/127/33/26
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2026 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
Представник позивача Бурдига В.О. подав заяву про те, що судом не вирішено питання про стягнення судових витрат (судового збору 1 211, 20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 7 000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 08.12.2025 року № 71-2025), хоча про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача було зазначено в позовній заяві.
Просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Заява розглянута без виклику сторін.
Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Судом встановлено, що 15.12.2025 року судом було зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, до якої, зокрема, додано квитанцію від 12.12.2025 року про сплату судового збору 1 211, 20 грн.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, яка розглядається з викликом учасників справи. Однак, справу розглянуто у відсутності учасників, на підставі їх письмових заяв.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2026 року в цивільній справі № 127/39160/25 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 29.11.2014 року виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 33. Прізвище ОСОБА_1 залишено без змін. Судові витрати залишені за сторонами.

Під час ухвалення рішення суд вирішив питання щодо розподілу між сторонами судових витрат на правничу допомогу на виконання вимог п.6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України та зазначив, що судові витрати на правничу допомогу сторони понесли в рівних сумах по 7 000 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає справедливим залишити такі витрати за кожною зі сторін.

При цьому судом було враховано, що позивач понесла витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн., які просила стягнути з відповідача.

На підтвердження понесення відповідачем ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн. представник ОСОБА_4 надала договір про надання правничої допомоги від 21.01.2026 року, в якому гонорар визначений в сумі 7000 грн., детальний розрахунок судових витрат, квитанції АТ КБ «ПриватБанк» про оплату послуг адвоката (а.с. 37, 38).

Отже, в рішенні від 09.03.2026 року судом було вирішено питання про судові витрати сторін на правничу допомогу, тому відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України в прийнятті додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Разом з тим, судом не вирішено питання про стягнення судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене і те, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу був задоволений, суд дійшов висновку, що заява представника позивача адвоката Бурдиги В.О. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 127/39160/25 підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору 1 211, 20 грн, сплаченого ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 15, 270 ЦПК України,

в и р і ш и в:

заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп. судового збору.

В прийнятті додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 27 березня 2026 року.

Суддя: