Ухвала

26 березня 2026 року

м. Київ

справа № 757/64192/19-ц

провадження № 61-13865ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Калараша А. А., Мартєва С. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Копитко Євгеній Кирилович, на постанову Київського апеляційного суду

від 29 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними та скасування записів про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

6 листопада 2025 року ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі,

в інтересах якої діє адвокат Копитко Є. К., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, повний текст якої складено 4 грудня 2023 року, та постанову Верховного Суду від 18 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодопитання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 29 листопада 2023 року заявник вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме, частин першої, другої статті 60,

частини третьої статті 65 Сімейного кодексу (далі - СК) України, частини другої статті 369 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, порушення норм процесуального права, зокрема, статей 13, 48, 51, 60, 62, 175, 263 ЦПК України та застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, у постановах Верховного Суду

від 18 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 5 червня 2018 року

у справі № 910/856/17, від 7 березня 2024 року у справі № 240/17246/23

(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 вересня

2021 року у справі № 754/4108/18, від 14 травня 2025 року у справі № 676/4537/23, від 9 липня 2025 року у справі № 520/548/18, оскільки вони порушують конституційні, конвенційні, процесуальні права нетитульного власника спільного сумісного майна та є застарілими, також грубо порушують права другого

з подружжя, який надав згоду на придбання спільного майна і не надав згоди іншому з подружжя на представництво своїх інтересів у спорі щодо такого спільного майна, тоді як жодна норма чинного законодавства України не передбачає, що інститут спільності інтересів подружжя охоплює також й інститут представництва, зокрема у суді. Права подружжя щодо розпорядження спільним майном є рівними за законом, а зазначений підхід у цих правових висновках Верховного Суду порушує цю рівність (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження судового рішення заявник

визначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки, як вона вважає, відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 60, 65 СК України

у системному зв`язку із статтями 60, 62 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції

заявник вказує порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального

права, зазначаючи, що суд не дослідив зібрані у справі докази, зокрема

заяву ОСОБА_1 про надання згоди на придбання її чоловіком

ОСОБА_4 нерухомого майна від 1 березня 2017 року № 2017-25542

(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4

частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року до закінчення її перегляду

в касаційному порядку.

Зупинення дії судового рішення мотивовано тим, що оскаржувана постанова перебуває на стадії фактичного виконання щодо частини майна у межах зведеного виконавчого провадження № 63212967, інша частина майна реалізується Державним підприємством «Сетам» і є реальна загроза втрати спірної квартири, оскільки представником позивача подано заяву про зняття арешту, що може свідчити про наміри її швидкої реалізації та призведе до безповоротної втрати заявником її права власності.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першоюстатті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваного судового рішення, касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.

Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення дії судового рішення, підтверджені доказами.

Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірного утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року

у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладений 28 березня 2017 року ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1660, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаража (машиномісця) № НОМЕР_1

у підземному паркінгу площею 14,8 кв. м на АДРЕСА_2 , укладений 28 березня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1669, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу гаража (машиномісця) № НОМЕР_2

у підземному паркінгу площею 22,6 кв. м на АДРЕСА_2 , укладений 28 березня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1666, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 530,60 грн.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_4 , в інтересах якого діяв адвокат Пашковський Д. В., залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року без змін.

Вивчивши доводи клопотання, касаційний суд дійшов висновку про відмову у зупиненні дії постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки заявникомналежним чином не обґрунтовано, не наведено правових підстав і не підтверджено належними доказами, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи зміст постанови апеляційного суду в частині стягнення

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судового збору

у розмірі 10 530,60 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника, оскільки таке судове рішення передбачає примусове виконання,

тому підстав для зупинення його дії немає.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Копитко Євгеній Кирилович,

на постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року.

Витребувати з Печерського районного суду міста Києва матеріали цивільної

справи № 757/64192/19-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів

купівлі-продажу нерухомого майна недійсними та скасування записів про державну реєстрацію.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Копитко Євгеній Кирилович, про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року до закінчення її перегляду

в касаційному порядку відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Карпенко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв