ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2026 року

м. Харків

справа № 621/1238/25

провадження № 22-ц/818/682/26

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Тичкової О.Ю., Кружиліної О.А.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення суми, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в особі представника Клименка Тараса Васильовича на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14 серпня 2025 року, постановлене суддею Овдієнко В.В.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 336590-КС-001 про надання кредиту від 22.06.2021 у розмірі 36 636 грн 88 коп., яка складається з: 14 000 грн 00 коп. - заборгованості по тілу кредиту; 20 536 грн 88 коп. - заборгованості по відсоткам; 2 100 грн 00 коп. - простроченої заборгованості по комісії; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 336590-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Позивач 22.06.2021 направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 336590-КС-001 про надання кредиту, та останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. ТОВ "Бізнес Позика" направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2008, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий останній був введений.

Таким чином, 22.06.2021 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 336590-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримав 14 000 грн 00 коп.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86796429 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 14 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 .

Позивач не нараховував жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася .

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, та станом на 31.03.2024 має заборгованість за договором № 336590-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 36 636 грн 88 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 20 536 грн 88 коп; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 2 100 грн 00 коп.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 14 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 28 740 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок) грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 1 900 (одну тисячу дев`ятсот) грн 13 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Бізнес позика» просить рішення суду першої інстанції змінити - в частині стягнення з ОСОБА_1 суми прострочених платежів по процентах, а саме: змінити стягнену суму прострочених платежів по процентах з 14 740,00 гривень на нову суму 20 536,88 гривень 88 копійок; скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії за надання кредиту у сумі 2 100,00 гривень та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованості по комісії за надання кредиту у сумі 2 100,00 гривень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції базуються на:

- хибному ототожненні процентів, які нараховуються протягом строку кредитування в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позивачем у відповідності до умов кредитного договору (ст.ст. 1048 та 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається у визначений строк (ч.2 ст. 625 ЦК України);

- помилковому сприйняттю норм ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо, начебто, можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування.

Позивач зазначає, що відсотки по кредитному договору №336590-КС-001 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам Цивільного кодексу України, умовам Договору про надання кредиту та Правилам. Штрафні санкції та проценти передбачені ст. 625 ЦК України не нараховувались та не включені до позовних вимог. Отже, загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 14 740,00 грн. лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, Боржником не було здійснено жодного платежу на погашення кредиту за Договором № 336590-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення розміру процентів за користування кредитом, що нараховуються на залишок по основній сумі (тілу) кредиту. При цьому згідно розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою в розмірі 0,86796429% нараховані Позивачем на залишок заборгованості по тілу кредиту чітко в межах дії Договору, а саме з 22.06.2021 р. по 07.12.2021 р.р. включно - протягом 24 тижнів (169 днів). Щодо правомірності вимог про стягенння комісії за надання кредиту зазначає, що комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту. Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п.4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток №1 до Договору). Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Бізнес Позика» довело належними та допустимими доказами укладення сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів зі сплатою процентів за їх користуванням. Проте, суд першої інстанції вважав, що позивачем не було надано належні та допустимі докази в обґрунтування суми заявлених до стягнення процентів у розмірі 20536,88 грн та дійшов висновку, що стягненню підлягають проценти за користування кредитом у розмірі 14740 грн. Крім того, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією виходив з нікчемності даної вимоги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанації встановлено, що Даними договору № 336590-КС-001 про надання кредиту від 22.06.2021, паспорта споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки, пропозиції (оферти) укласти Договір № 336590-КС-001 про надання кредиту від 22.06.2021, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 336590-КС-001 про надання кредиту від 22.06.2021, візуальної форми послідовності дій клієнта, анкети клієнта, підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, Правил надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" (нова редакція), підтверджується, що 22.06.2021 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 336590-КС-001, за умовами якого ОСОБА_1 , отримав 14 000 грн 00 коп., на строк до 07.12.2021, з денною процентною ставкою 0,86796429 %, комісійною винагородою банку в розмірі 2 100 грн 00 коп. Загальна вартість кредиту обумовлена на суму 30 840 грн 00 коп., яка складається з: 14 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 14 740 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом; 2 100 грн 00 коп. - комісія (а. с. 20-34).

Згідно розрахунків за кредитом у гривні, довідки про стан заборгованості, перед ТОВ "Бізнес Позика", за ОСОБА_1 наявна заборгованість, станом на 01.04.2025, у розмірі 36 636 грн 88 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 20 536 грн 88 коп; суми прострочених платежів за комісією - 2 100 грн 00 коп. (а. с. 11-19).

Зазначені розрахунки містять відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, 22.06.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №336590-КС-001 про надання кредиту, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатору G-2008. Термін дії договору - до 07 грудня 2021 року.

За умовами кредитного договору №336590-КС-001 відповідач отримав від позивача ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 14 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,86796429% за кожен день користування кредитом.

ТОВ «Бізнес Позика» надав ОСОБА_1 грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку відповідача.

З розрахунку заборгованості за договором №336590-КС-001 вбачається, що станом на 01.04.2025, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 36 636 грн 88 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 20 536 грн 88 коп; суми прострочених платежів за комісією - 2 100 грн 00 коп.

Відповідно до пункту 2 кредитного договору №336590-КС-001 плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 0,86796429 % процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Перевіряючи наведений позивачем розрахунок заборгованості, апеляційним судом встановлено, що за період з 22.06.2021 року по 17.12.2021 року включно (тобто 169 днів) позивачем нараховувались відсотки у розмірі 0,86796429 % за кожен день користування кредитом, таким чином, загальна сума платежів по відсоткам становить - 20 536,88 грн (14000 грн х 0,86796429 % х 169 днів).

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості.

Отже, сума заборгованості по процентам у розмірі 20 536,88 грн підтверджена розрахунком заборгованості за договором №336590-КС-001 про надання кредиту від 26 червня 2021 року, що повністю відповідає як умовам кредитного договору так і вимогам законодавства України.

Однак, суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно зробив висновок, що стягненню за процентами підлягає лише сума 14740 грн., помилково вважаючи, що проценти нараховані поза межами строку дії договору.

За встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем загальному розмірі - 20 536,88 грн.

Щодо стягнення комісії, судова колегія зазначає наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 2100 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією у розмірі 2100 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 2422.40 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 100%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви 2422,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної інстанції становить 3633,60 грн.

Між тим, оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині, то за подачу апеляційної скарги повинен був сплатити з урахуванням коефіцієнту 0,8 оскільки апеляційна скарга подана в електронній формі 626,60 грн (522,40*150%*0,8), та з урахуванням задоволення апеляційної скарги з відповідача на користь позивача за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню 626,60 грн.

Разом з тим, як зазначалось вище, за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено 3633,30 грн., судового збору, тобто в більшому розмірі.

Між тим, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою в порядку п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" про поверння надмірно сплаченого судового збору в розмірі 3007 грн. (3633,60грн. - 626,60 грн.).

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви 2422,40 грн., а за подання апеляційної скарги 626,60 грн., а всього 3049 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в особі представника Клименка Тараса Васильовича - задовольнити.

Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14 серпня 2025 року змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 36636,88 грн

Перерозподілити судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн, апеляційної скарги - 626,60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.А. Кружиліна