Справа № 489/8620/25
Провадження № 2/489/369/26
30 березня 2026 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Костюченко Г.С.,
із секретарем судового засідання Савковою К.А.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
В жовтні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Костенюк М.В. звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказав, що 21 липня 1998 року на Універсальній Товарній Біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ Н» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, уклали Договір № 52 купівлі-продажу нерухомого майна. Договір зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ Н в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 52 від 21 липня 1998 року. Всі умови договору сторони виконали, проте договір не було посвідчено нотаріально.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 про що 22 листопада 2024 року складено відповідний актовий запис № 775, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач спадщину після смерті його матері ОСОБА_4 .Однак, оформити право власності на квартиру, яка входить до складу спадщини, Позивач не має можливості, так як право власності на цю квартиру набуто за Договором № 52 купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 21 липня 1998 року на Універсальній товарній біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ Н». На теперішній вказаний договір підлягає визнанню дійсним у судовому порядку.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 01.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі; витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 а також витребувано у Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації належним чином завірені відомості (довідку) щодо реєстрації квартири АДРЕСА_1 .
Витребувані відомості надійшли на адресу суду.
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
В судове засідання позивач та його представник - адвокат Костенюк М.М.В. не з`явились. На адресу суду надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином, шляхом направлення рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки. Направлена на їх адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідачі причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали.
Представник третьої особи Південної товарної біржі в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
21 липня 1998 року на Універсальній Товарній Біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ Н» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, уклали Договір № 52 купівлі-продажу нерухомого майна. Договір зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі «НЕДВИЖИМОСТЬ Н в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 52 від 21 липня 1998 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 про що 22 листопада 2024 року складено відповідний актовий запис № 775, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії спадкової справи № 104/2021, витребуваної на запит суду, позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Інші особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своїми заявами відмовились від прийняття спадщини.
Згідно копії спадкової справи № 73/2025, витребуваної на запит суду, позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 . Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались.
В той же час, відповідно до роз`яснення нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивача було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки подані документи не відповідають вимогам законодавства, правовстановлюючий документ неможливо прийняти для оформлення спадщини (договір не був посвідчений нотаріально).
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін цього договору вимог щодо порушення їх прав не заявив.
Відповідно до ч. 1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 22.05.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Приписами ст.224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно із ст.225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права щодо отримання спадщини після смерті своєї батька та його матері, які були покупцем за договором, оскільки даний договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально.
З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири його сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права відносно нерухомого майна, договір виконано повністю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК та віднести судові витрати на рахунок позивача.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Універсальна товарна біржа «Недвижимость Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Повний текст рішення складено 30.03.2026.
Суддя Г.С.Костюченко