Справа №295/7141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 ,

треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради

про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 , 1985 р.н., як батько, самостійно, одноособово, виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач записаний батьком ОСОБА_1 за особистою заявою. З дворічного віку син ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 , оскільки відповідач часто їздила за кордон на заробітки. З часом відповідач фактично на постійній основі стала проживати в Німеччині, а син ОСОБА_4 проживав з батьком. Саме батько займався вихованням ОСОБА_4 і повним його матеріальним утриманням, аліменти з відповідача не стягувались і не стягуються. Лікування, навчання сина, організацію належних умов проживання та розвитку забезпечував і до сьогодні забезпечує батько. При досягненні сином 14 років виникла необхідність отримати паспорт громадянина України і для цього необхідна була декларація місця проживання дитини. Мати відсутня, згоди надати на реєстрацію місця проживання дитини не може, тому позивач змушений був звернутися до служби у справах дітей та вирішити питання про визначення місця проживання дитини з ним для реєстрації місця проживання сина (рішення №414 від 15.06.2022). Згідно з актом обстеження умов проживання від 07.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі проживає ОСОБА_1 з сином ОСОБА_1 . Умови проживання задовільні, створено все необхідне для проживання та виховання дитини, дитина забезпечена одягом, місцем для сну, відпочинку, продуктами харчування, приладдям для навчання. Аналогічний акт було складено у травні 2025 року. ОСОБА_5 , 2009 р.н., навчається в ліцеї №17 м. Житомира, згідно з характеристикою хлопець виховується батьком, мати не бере участі у його вихованні. Через фактичну відсутність матері в житті дитини, позивач є особою, який самотужки опікується сином, в процесі забезпечення його прав та інтересів виникає ряд питань, які потрібно вирішувати одноособово, а не чекати узгодження з матір`ю. Позивач не одружений, працює неофіційно і одноособово забезпечує сина усім необхідним. Він один турбується про здоров`я сина, про його навчання, саме він знає чим син живе, про що мріє, які має радощі та хвилювання. Інших рідних, які б турбувалися про сина, або могли утримувати його, немає. На даний час у ОСОБА_1 постало питання уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження (відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Але при цьому, ОСОБА_1 , відповідно до п. 4 ч. 1 ст.23 цього Закону має право на відстрочку, не підлягає мобілізації, оскільки має дитину віком до 18 років, яку виховує та утримує самостійно. Позивач вказує, що питання позбавлення батьківських прав не поставало, оскільки, хоча відповідач не приймала і не приймає участі у вихованні та забезпеченні сина, але згідно чинного законодавства позбавлення одного з батьків батьківських прав є крайньою мірою, прямої шкоди життю та здоров`ю сина вона не завдає.

Разом з позовною заявою представник позивача подала клопотання про витребування доказів, у якому просила витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію щодо того, коли саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) перетинала кордон з Україною (Виїзд-В`їзд) в період з 01.01.2015 по травень 2025 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2025 витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо того, коли саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) перетинала кордон з Україною (Виїзд-В`їзд) в період з 01.01.2015 по травень 2025 року.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2025 підготовче провадження у справі завершено та справу призначено до розгляду по суті.

24.12.2025 від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, у якій вона вказує, що у неї з ОСОБА_1 є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від фактичних шлюбних відносин. Син жив з нею та ОСОБА_1 , потім сторони припинили спільне проживання і син жив з матір`ю. Пізніше, коли ОСОБА_4 вже ходив в садочок, ОСОБА_3 поїхала працювати за кордон і відтоді сином займається батько ОСОБА_1 . Останні десять років син ОСОБА_4 постійно проживає з батьком ОСОБА_1 , який повністю його забезпечує і самостійно займається його вихованням. ОСОБА_3 дуже рідко приїжджає в Україну, син за кордоном жити не хоче, а вона працює та має право на постійне проживання в Німеччині, повертатись в Україну не планує. Підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно одноособово виховує та забезпечує належні умови для навчання та розвитку сина ОСОБА_4 , 2009 р.н.

Позивач та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у заяві від 24.12.2025 розгляд справи просить здійснювати без її участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Баб`яка М.М. про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника третьої особи ОСОБА_6 про розгляд справи без його участі, у якій він також вказує, що проти позову не заперечує.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що працює вчителем історії у Ліцеї №17 м. Житомира, є класним керівником Вадима з 5 класу. За цей час матері хлопця жодного разу не бачила, жодних даних в документах немає, всі питання вирішувались батьком. Одного разу ОСОБА_4 пропускав навчання у зв`язку з тим, що лежав у лікарні, на запитання, хто до нього приходив, відповів, що батько був з ним. Свідку відомо, що мати ОСОБА_4 давно проживає за кордоном, ОСОБА_4 за кордон не виїжджав, мати ніякої участі в житті дитини не приймає.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що знайомий з позивачем з дитинства, разом ходили до школи, разом працювали, свідок є хрещеним батьком ОСОБА_4 , спілкується з ними часто. Мати ОСОБА_4 поїхала, коли хлопчику було близько двох років. На днях народженнях ОСОБА_4 мати була тільки тоді, коли хлопчику виповнився 1 рік, на інших днях народження свідок не був, але відколи ОСОБА_4 пішов до школи, був тільки батько. З розмов свідку відомо, що мати не брала участі у вихованні сина.

У ході проведеної бесіди з неповнолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю практичного психолога ОСОБА_9 , він повідомив, що скільки себе пам`ятає, жив з батьком, матері не було, вона поїхала за кордон, коли саме, ОСОБА_4 не пам`ятає. Останній рік він спілкується з матір`ю телефоном, раніше спілкувався один раз на два-три роки, це телефонує мама. На останній день народження був від неї подарунок, більше нічого не було. У садочок та до школи його водив тато, він купував одяг та до нього ОСОБА_4 звертається, коли щось потрібно.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.06.2023 (а.с. 6).

Місце проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване за місцем проживання батька - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4, 7).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання ОСОБА_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №414 від 15.06.2022, до виконавчого комітету звернувся ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним. Встановлено, що батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , у шлюбі не перебували, 10.05.2012 до державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено запис про внесення відомостей про визнання батьківства (№ витягу - ). Спеціалістами служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради обстежено умови проживання сім`ї ОСОБА_1 , для утримання та виховання дитини створені необхідні умови для навчання, виховання, розвитку та відпочинку. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, наданого Житомирським міським центром соціальних служб міської ради, батько здатний забезпечувати потреби дитини, фактори сім`ї та середовища сприятливі для її виховання та розвитку. Батько, ОСОБА_1 , має самостійний дохід. У характеристиці учня Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 зазначено, що хлопчик «... зарекомендував себе як учень з достатнім та високим рівнем знань... Вадима виховує батько, який бере активну участь у громадському житті класу, відвідує батьківські збори, відгукується на прохання допомогти. Мати не бере участі у вихованні ОСОБА_4 , не намагається підтримувати зв`язок зі школою та класним керівником». У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, які унеможливлюють виховання та утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, визначає місце проживання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 (а.с. 8-10).

З характеристики учня Ліцею №17 м. Житомира ОСОБА_10 , 2009 р.н., вбачається, що ОСОБА_5 навчається в ліцеї з 5-го класу. За період навчання зарекомендував себе як учень з достатнім та високим рівнем знань, має високий інтерес до навчання, позитивне ставлення до трудової діяльності, комунікабельний, старанний, відповідальний, працелюбний, охайний, розумово та фізично розвинений. Вадим виховується батьком. Батько приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, активно співпрацює з ліцеєм, зацікавлений у всебічному розвитку своєї дитини, підтримує участь дитини в позакласних заходах, завжди готовий до співпраці з учителями та адміністрацією навчального закладу. Створює вдома сприятливу атмосферу для навчання та розвитку. Мати не бере участі у вихованні ОСОБА_4 , не підтримує зв`язок з ліцеєм та класним керівником. Контактні дані матері відсутні в особовій справі учня (а.с. 11).

07.06.2023 спеціалістами служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, на підставі заяви ОСОБА_1 , здійснено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_1 винаймає житло за вказаною адресою, помешкання у належному стані, забезпечується всіма необхідними комунальними послугами, умови проживання задовільні, створені необхідні умови для проживання та виховання дитини, дитини забезпечення всім необхідним (а.с. 12).

23.05.2025 спеціалістами служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, на підставі заяви ОСОБА_1 , здійснено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_1 винаймає житло за вказаною адресою, помешкання у належному стані, забезпечується всіма необхідними комунальними послугами, облаштована необхідними меблями, чисто, прибрано, умови проживання задовільні, створені необхідні умови для проживання та виховання дитини, дитини забезпечення всім необхідним (а.с. 13).

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (постанова Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц).

У позові позивач посилається, зокрема, на те, що через фактичну відсутність матері в житті дитини, позивач є особою, який самотужки опікується сином. Факт того, що син ОСОБА_4 постійно проживає з батьком ОСОБА_1 , який повністю його забезпечує і самостійно займається його вихованням, відповідач не заперечує. Такі обставини підтвердив і сам ОСОБА_4 .

Разом з тим, належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення матері дитини від виконання батьківських обов`язків матеріали справи не містять, вона не позбавлена батьківських прав, з неї не стягнуто аліменти на утримання сина рішенням суду, яке вона не виконує. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про неможливість ОСОБА_3 виконувати свої батьківські обов`язки в силу об`єктивних обставин.

Мати дитини у будь-який час має право і обов`язок брати участь у вихованні дитини.

До того ж, як повідомив ОСОБА_4 , мати йому періодично телефонує та на день народження він отримав від неї подарунок, тому не можна стверджувати про повну відсутність матері у житті дитини.

Отже, відсутні підстави для висновку, що батько виховує дитину сам, оскільки таке може мати місце лише у випадку, коли матір у дитини відсутня, об`єктивно позбавлена можливості брати участь в житті дитини або свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

На підставі наведеного, дослідивши обставини справи та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Треті особи:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ),

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради (м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2, ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повне рішення складено 27.03.2026.