Справа №705/7972/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Душин О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (бульвар Л. Українки, 34, офіс 333, м. Київ, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Представник Товариства з обмеженою відповідальності «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 28.02.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 173296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 13334,00 грн. зі сплатою процентів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника.

16 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача перейшло позивачеві.

Враховуючи вище викладене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 173296 від 28.02.2025, становить 15693,36 грн., яка складається з:

10059,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

4034,32 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;

400,00 грн. - заборгованість по комісії;

1200,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 173296 від 28.02.2025, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

2. Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надав.

3. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило.

Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 15 січня 2026 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Цією ж ухвалою задоволене клопотання позивача про витребування доказів.

Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження було направлено позивачу до його електронного кабінету 17 січня 2026 року.

Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви було надіслано рекомендованим відправленням, яке повернулось до суду 24 лютого 2026 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)).

Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих до суду доказів.

1. Судом встановлено, що 28.02.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 173296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 13334,00 грн. зі сплатою процентів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника.

Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК У?раїни правочин може вчинятися усно або в письмовій (еле?тронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, я?що інше не встановлено за?оном.

Відповідно до статті 207 ЦК У?раїни правочин вважається та?им, що вчинений у письмовій формі, я?що його зміст зафі?сований в одному або ?іль?ох до?ументах (у тому числі еле?тронних), у листах, телеграмах, я?ими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-теле?омуні?аційної системи, що ви?ористовується сторонами. У разі я?що зміст правочину зафі?сований у ?іль?ох до?ументах, зміст та?ого правочину та?ож може бути зафі?совано шляхом посилання в одному з цих до?ументів на інші до?ументи, я?що інше не передбачено за?оном. Правочин вважається та?им, що вчинений у письмовій формі, я?що воля сторін виражена за допомогою телетайпного, еле?тронного або іншого технічного засобу зв`яз?у.

Правочин вважається та?им, що вчинений у письмовій формі, я?що він підписаний його стороною (сторонами).

Особливості у?ладання ?редитного договору в еле?тронному вигляді визначені За?оном У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію» від 03 вересня 2015 ро?у № 675-VIII.

Згідно із пун?том 6 частини першої статті 3 За?ону У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію» еле?тронний підпис одноразовим ідентифі?атором - дані в еле?тронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших еле?тронних даних особою, я?а прийняла пропозицію (оферту) у?ласти еле?тронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пропозиція у?ласти еле?тронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання ?омерційного еле?тронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-?омуні?аційних системах (частина четверта статті 11 За?ону У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію»).

Верховний Суд, зо?рема, у постанові від 16 грудня 2020 ро?у у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо ви?онання я?ого вини? спір між сторонами, його у?ладання в еле?тронному вигляді через інформаційно?омуні?аційну систему позивача можливе за допомогою еле?тронного цифрового підпису відповідача лише за умови ви?ористання засобу еле?тронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випад?у еле?тронний правочин може бути підписаний сторонами еле?тронним підписом одноразового ідентифі?атора та/або аналогом власноручного підпису (фа?симільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого ?опіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у я?ій мають міститися зраз?и відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, лише сама наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Отже, між сторонами було у?ладено письмовий правочин за допомогою еле?тронного засобу зв`яз?у, Договір був підписаний його сторонами з ви?ористанням одноразового ідентифі?атора.

Таким чином, між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля вини?нення, припинення або зміни цивільних прав та обов`яз?ів за Договором про споживчий кредит № 173296 від 28.02.2025.

2. Судом встановлено, 28.02.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 173296 і право вимоги даним за кредитним договором перейшло до позивача, шляхом укладення 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» договору факторингу № 16042025, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача перейшло позивачеві.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 173296 від 28.02.2025.

3. Судом встановлено, що 28.02.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 173296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 13334,00 грн. зі сплатою процентів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника.

У Паспорті споживчого кредиту, який є додатком до Договору № 173296 від 28.02.2025, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту кредит; сума кредиту 13334,00 грн.; строк кредитування 84 дні; мета отримання кредиту задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, Комунальні, сплата комісії, інші не заборонені законодавством цілі; спосіб та строк надання кредиту: Безготівковим шляхом на рахунки Позичальника, здійснення платежів на користь Кредитодавця.

Кредит надається не пізніше наступного дня з моменту укладення договору за умови надання забезпечення та/або укладення договорів про надання супровідних послуг, якщо такі передбачаються, в наступному порядку: у розмірі 10000.50 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 3333.50 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини; тип процентної ставки фіксована; процентна ставка, відсотків річних - 390,00 % річних.

В день укладення вказаного Договору, тобто, 28.02.2025 року, відповідачу було здійснено переказ грошових коштів в сумі 10000,50 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів.

Згідно з інформацією АТ «ПУМБ», отриманою на ухвалу про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку в період з 28.02.2025 по 05.03.2025 року було здійснено переказ коштів на суму 10000,50 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за Договором про споживчий кредит № 173296 від 28.02.2025 у загальному розмірі 15693,36 грн., яка складається з:

10059,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

4034,32 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;

400,00 грн. - заборгованість по комісії;

1200,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10059,04 грн., нарахованими відсотками в розмірі 4034,32 грн. та нарахованою комісією в розмірі 400,00 грн. підлягають задоволенню.

4. З приводу позовної вимоги про стягнення штрафних санкцій (пеня, штрафи) у розмірі 1200,00 грн. то суд зазначає наступне.

Пунктом 2.10 Договору Якщо Позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати Позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 300,00 грн. (триста грн. 00 коп.), а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 30,00 грн. (тридцять грн. 00 коп.) за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань Позичальником не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.

Частиною 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);

3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 1200,00 грн. слід відмовити.

IV. Розподіл судових витрат та правничої допомоги.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 2000,00 гривень на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2422,40 грн.

Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 173296 від 28.02.2025 частково обґрунтованими і задовольнив їх на суму 14493,36 грн., тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2237,17 грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 14493,36 грн., яка складається з: 10059,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4034,32 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 400,00 грн. - заборгованість по комісії.

Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2237,17 грн. - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 173296 від 28.02.2025 в розмірі 14493(чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 36 копійок.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2237 (дві тисячі двісті тридцять сім) гривень 17 копійок.

Вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження: ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 березня 2026 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.В. Душин