Провадження № 2/470/197/26
Справа № 470/130/26
27 березня 2026 року с-ще Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
20 лютого 2026 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідачки, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Мовчаном В.В., що діє на підставі довіреності № 17 від 29 жовтня 2025 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла (а.с.112).
Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України.
Оскільки представник позивача та відповідачка в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так 05 лютого 2025 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання кредиту (Споживчий кредит, електронна форма) №522020-КС-002, за яким позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі цілі, в розмірі 7000,00 грн., з денною процентною ставкою 1 % від суми заборгованості за кредитом та комісією за надання кредиту, в розмірі 1400,00 грн., строком на 16 тижнів (до 28 травня 2025 року) (а.с.21-30).
Крім того, того ж дня, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі (а.с.15-20).
Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту було підписано сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 05 лютого 2025 року позивачем направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти Договір №522020-КС-002 про надання кредиту, а остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6423 та UA-7375 на її номер телефону, котрий було введено/відправлено. Вказані обставини підтверджуються копіями вказаних акцепту, оферти та візуальною формою послідових дій клієнта (а.с.31-53).
Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачці грошові кошти на картку, що підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід» та випискою по картці, наданою АТ КБ «ПриватБанк», однак остання не виконала взятих на себе зобов`язань, грошові кошти, комісію та відсотки за їх користування вчасно не повернула (а.с.55,113-115).
Суму заборгованості перед позивачем відповідачка в добровільному порядку не сплачує.
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 зазначеної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст.1046 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору.
Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору, не в повному обсязі повернула отримані грошові кошти, сплатила відсотки та комісію, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки 7000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1400,00 заборгованості за комісією за надання кредиту, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, в розмірі 7910,00 грн. то за вимогами п.п. 2.3 та 2.4. украденого між сторонами договору відповідачка зобов`язалася сплачувати позивачу за користування кредитом відсотки, в розмірі 1% в день від отриманого кредиту протягом 16 тижнів (тобто 112 днів). Відповідно отримавши кредит, в розмірі 7000,00 грн. за 112 днів відповідачка повинна була сплатити позивачу відсотків, у розмірі 7840,00 грн. (7000,00 грн. х 1% х 112 днів), а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, в розмірі 7840,00 грн.
Стосовно стягнення з відповідачки відсотків, у розмірі 3500,00 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, то за вимогами вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 7.5. укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700000 процентів річних від суми заборгованості за кожен день прострочення, в силу положень ст.625 ЦК України.
Однак за вимогами п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.
За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідачки процентів за порушення виконання грошового зобов`язання, на підставі ст.625 ЦК України, в розмірі 3500,00 грн. задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2182,6 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місце знаходження: бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411 м. Київ, 01133.

Відповідачка: ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27 березня 2026 року.

Суддя С. А. Луста