Справа №461/3270/25 Головуючий у 1 інстанції:Павлюк О.В.
Провадження №22-з/811/15/26 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
27 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №461/3270/25 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, інфляційних втрат та 3% річних, -
в с т а н о в и л а :
ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2025 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №461/3270/25 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, інфляційних втрат та 3% річних відмовлено.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2025 року заяву представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Золотухіна Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», заінтересовані особи ОСОБА_2 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задоволено.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2025 року та додаткове рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2025 року оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут».
Постановою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2026 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» залишено без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2025 року залишено без змін.
Додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 жовтня 2025 року залишено без змін.
02 лютого 2026 року до суду надійшла заява Золотухіна Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.
В заяві просить ухвалити додаткове рішення у справі №461/3270/25, яким стягнути з ТОВ «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування заяви зазначає, що у відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Золотухіна О.О. вказував про прогнозований розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а отже зробив відповідну заяву до судових дебатів.
09.02.2026 року до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», в яких просять:
- заяву адвоката Золотухіна Олександра Олександровича представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення від 03.02.2026 року у справі №461/3270/25 залишити без розгляду;
- у разі відмови в задоволенні заяви ТОВ «Львівенергозбут» про залишення без розгляду заяви адвоката Золотухіна Олександра Олександровича представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення від 03.02.2026 року у справі №461/3270/25, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у дані справі до 500 грн.
В обґрунтування заперечень зазначають, що заява адвоката Золотухіна Олександра Олександровича представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення від 03.02.2026 року у справі №461/3270/25, а також долучені до неї докази (договір-доручення про надання правової допомоги, квитанція, акт здавання-приймання робіт) на підтвердження понесних витрат на професійну правничу допомогу, подані після процесуальних строків встновлених в ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки такі докази мали бути подані до 30.01.2026 року, у зв`язку з тим, що представник ОСОБА_2 адвокат Золотухін О.О. не заявляв заяву, що такі докази будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду у даній справі. Зазначають, що вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги не може бути віднесено до витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також така професійна правнича допомога не передбачена у договорі-дорученні про надання правової допомоги від 01.12.2024 року. Вказують, що відзив на апеляційну скаргу містить три сторінки, саме обґрунтування становить лише одну сторінку, а тому сума в розмірі 3000 грн. за подачу до суду відзиву на апеляційну скаргу є завищеною та неспівмірною відносно затраченого часу адвоката та не може бути більше 0,5 год. Зазначають, що судове засідання 20.01.2026 року не може тривати одну годину часу, оскільки представник Літинського С.В. брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке розпочалось близько 17:33 год. і тривало до 17:50 год.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
З матеріалів справи вбачається, що в постанові Львівського апеляційного суду від 30 січня 2026 року, ухваленій у даній справі, судом не було вирішено питання судових витрат понесених в суді апеляційної інстанції.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №671/1957/20.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2024 року між ОСОБА_2 та адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем укладено Договір-доручення про надання правової допомоги.
Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором у представленні інтересів замовника у розгляді справи за позовом Замовника до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за «зелену» електричну енергію.
Відповідно до п.4.1 вказаного Договору, на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованості розміру гонорару.
Відповідно до п.4.1 вказаного Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань.
02 лютого 2026 року між ОСОБА_2 та адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем укладено Акт здавання-приймання робіт згідно до договору від 01.12.2024 року у справі №461/3270/25 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за електричну енергію.
Відповідно до вказаного Акту, адвокат надав, а клієнт отримав у суді апеляційної інстанції наступний вид послуг:
1. Вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22 вересня 2025 року та на додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 жовтня 2025 року. Правова консультація ОСОБА_2 1 год. 1000,00 грн.;
2. Підготовка та подача до суду процесуальних документів по справі (відзиву на апеляційні скарги ТзОВ «Львівенергозбут» 3 год. 3000,00 грн.;
3. Участь у судових засідання: 20.01.2026 року 1 год. 1000,00 грн.
Відтак, загальна сума витрат на правничу допомогу понесена ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції становить 5000,00 грн.
З квитанції про сплату №99580805 від 03,.02.2026 року вбачається, що ОСОБА_2 перераховано грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 за послуги за Актом від 02.02.2026 року.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, яка міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Так, у питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, у якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє, чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Так, що стосується доводів заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», що заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення подана після процесуальних строків встановлених в ч.8 ст.141 ЦПК України, то такі є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи (т.2, а.с.68), представник ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу заявив попередню суму судових витрат на правову допомогу понесену в суді апеляційної інстанції та протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме 03.02.2026 року, тоді як постанова Львівського апеляційного суду винесене 30 січня 2026 року та отримана ОСОБА_2 31.01.2026 року. (т.2, а.с.111)
Що стосується доводів заперечень про те, що вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги не може бути віднесено до витрат на професійну допомогу адвоката, а також така професійна правнича допомога не передбачена у договорі дорученні про надання правової допомоги від 01.12.2024 року, то колегія суддів зазначає, що аналіз апеляційної скарги адвокатом це правовий аналіз, спрямований на захист інтересів клієнта в суді, що є професійною діяльністю та передбачено п.1.2. Договору - доручення про надання правової допомоги від 01.12.2024 року укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем.
Відтак, зважаючи на обсяг виконаних робіт, здійснених адвокатом, складність справи, часу на участь в судовому засіданні та підготовку до нього, обґрунтованість та пропорційність наданих послуг до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, те, що постановою Львівського апеляційного суду від 30 січня 2026 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» залишено без задоволення, ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22 вересня 2025 року залишено без змін,додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 жовтня 2025 року залишено без змін, - заяву Золотухіна Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» в користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції, вважаючи таку суму достатньою та співмірною складності справи та діям, що вчинені представником сторони при її розгляді.
Керуючись ст.ст. 270, 258-259 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а:
заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» в користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 27 березня 2026 року.
Судді: Я.А. Левик