У х в а л а

23 березня 2026 року

м. Київ

справа № 553/3373/21

провадження № 61-2746ск26

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Януш Анна Іванівна (далі - адвокат),

на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 січня 2026 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та

в с т а н о в и в :

1. 3 березня 2026 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 6611/0/220-26 від 4 березня 2026 року), у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

2. Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути, оскільки скаржник не зазначив у ній передбачені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) підстави касаційного оскарження.

3. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Такі підстави скаржник не вказав.

4. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

5. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення чи ухвалу суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову чи ухвалу апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

6. Касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).

7. Скаржник у тексті касаційної скарги процитував частину другу статті 389 ЦПК України. Однак не обрав жодної із зазначених чотирьох підстав касаційного оскарження. Пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень. Цитування всієї частини другої статті 389 ЦПК України без вибору конкретних підстав касаційного оскарження та без їхньої аргументації не можна вважати викладенням передбачених ЦПК України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

8. Оскільки скаржник у касаційній скарзі не виклав передбачені у частині другій статті 389 ЦПК України підстави для оскарження рішення Подільського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 14 січня 2026 року в касаційному порядку та не навів належне обґрунтування відповідних підстав, таку скаргу слід повернути. Вказане не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 392, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 січня 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима