ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/9577/25 Провадження № 2/636/944/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в особі свого представника Усенка М.І. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості в розмірі 19432 грн. та судових витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений відповідно до вимог ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір № 1019704, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 2800 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором. Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленням, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. ТОВ «Селфі Кредит» на виконання умов договору перерахувало на рахунок платіжної картки відповідачки кредитні кошти в сумі 2800,00 грн. Відповідачка свої зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів не виконала .

21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №21062024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», зокрема й до відповідачки ОСОБА_1 .

Внаслідок невиконання зобов`язань відповідачкою за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в сумі 19432,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 2800,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 16632,00 грн. У зв`язку із зазначеним позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

08.12.2025 представником відповідачки адвокатом Лихачовим Романом Борисовичем подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, сформований в підсистемі «Електронний суд», у якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що доказів того, що відповідачка заходила на сайт товариства та вводила електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на номер її телефону, відсутні. Також, не погоджується із нарахованими відсотками за кредитним договором та просить встановити більш справедливу відсоткову ставку, що не перевищує гарантований державою максимум, а саме 1%, посилаючись на законодавство України. Крім того, адвокат посилався й на те, що позивачем не надано підтвердження отримання ліцензії НБУ, яка необхідна для надання фінансових послуг, а тому позивач є неналежним стягувачем.

10.02.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем подано відповідь на відзив, у якій він просив позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Від представника позивача адвоката Столітнього Михайла Миколайовича надійшла заява, сформована в підсистемі «Електронний суд», про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від представника відповідача адвоката Лихачова Р.Б. надійшла заява, сформована в підсистемі «Електронний суд», про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 25.09.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений договір про споживчий кредит №1019704. Згідно п.1.2. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.4. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.3. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 2,20% за 1 (один) день користування кредитом, у встановлений п. 1.5.1. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума (загальний розмір) кредиту складає 2800,00 грн.; кредит надається на строк 360 днів; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу)- 19.09.2024 року. Відповідно до п. 5.1 Договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав паспорт споживчого кредиту; отримав проект Договору з додатками ( в електронному вигляді в особистому кабінеті); ознайомився з Правилами, що розміщені на веб-сайті тощо.

Згідно з п. 9.2 договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, в особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений Товариству в ІТС Товариства зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис Споживача на Договорі вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. (п.9.6 кредитного договору).

Пункт 10 Договору містить, у тому числі, прізвище, ім`я та по батькові позичальника ОСОБА_1 , її РНОКПП НОМЕР_1 , адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер телефону, електронну пошту.

Відповідно до додатку № 1 до Договору (Графік платежів) заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачена 19.09.2024 року в розмірі 23590 грн. з яких: 2800,00 грн. - сума кредиту, 20790,00 грн. - проценти за користування кредитом.

Відповідачка ОСОБА_1 була ідентифікована ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт (договір) підписаний позичальницею 25.09.2023 14:08:04 в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікатором - Н479, який був направлений на номер телефону позичальниці НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення ТОВ «Пейтек» вих. № 71 від 30.09.2025 року на виконання умов договору ТОВ «Селфі Кредит» через АТ «ПУМБ» перерахувало ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_3 грошову суму 2800,00 грн.

З витребуваної судом у Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформації вбачається, що 25.09.2023 року ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 2800,00 грн.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №552184 від 06.01.2023 року відповідачка не здійснила жодної оплати на рахунок кредитора.

Оскільки зобов`язання за договором ОСОБА_1 належним чином не виконала, ТОВ «Селфі Кредит» нарахована заборгованість за договором про споживчий кредит №1019704 від 25.09.2023 року в сумі 19432,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 2800,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 16632,00 грн.

21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №21062024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит», зокрема й до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №1019704 від 25.09.2023 року. Зазначене підтверджується копією вказаного договору відступлення права вимоги №21062024 від 21.06.2024 року, актом приймання-передачі реєстру боржників за договором відступлення права вимоги №21062024, витягом з реєстру боржників, платіжною інструкцією № 3392 від 21.06.2024 до договору відступлення права вимоги №21062024 від 21.06.2024 року.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивач є належним стягувачем заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №1019704 від 25.09.2023 року.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 16.10.2025 року направило ОСОБА_1 претензію, в якій повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за договором та необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором.

На досудову вимогу про погашення заборгованості, направлену ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на адресу відповідачки, остання не відповіла, заборгованість за кредитним договором не погасила.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII).

Відповідно до п. 5, 6, 12 ч. 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Згідно ч. 4, 6, 8, 12 статті 11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказані положення закону передбачають альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» при укладенні кредитного договору відповідали вимогам ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію».

У зв`язку з вище наведеним, суд вважає безпідставними посилання представника відповідачки адвоката Лихачова Р.Б. у відзиві на позовну заяву на те, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 заходила на сайт товариства та вводила електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на номер її телефону.

Доводи представника відповідачки адвоката Лихачова Р.Б. на те, що позивачем не надано підтвердження отримання ліцензії НБУ, яка необхідна для надання фінансових послуг, а тому

позивач є неналежним стягувачем, суд також вважає безпідставними, оскільки ці доводи

спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо правомірності розрахунку заборгованості по процентах за вказаним кредитним договором, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 3498-ХІ (далі - Закон № 3498-ХІ), відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зазначений Закон № 3498-ХІ набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ХІ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, якщо договір було укладено раніше 24 грудня 2023 року, то розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 до 20.08.2024 року).

Наведені обмеження мають імперативний характер і поширюються на всі договори про споживчий кредит, за якими нарахування процентів здійснювалося після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, незалежно від дати укладення таких договорів.

Враховуючи те, що нарахування процентів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1019704 тривало і після 24.12.2023 року, відповідні обмеження підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Після набрання чинності Законом № 3498-ХІ позикодавцем не були враховані вимоги п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року № 296/7213/15 визначено, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Згідно наданої позивачем копії розрахунку заборгованості за договором № 1019704 від 25.09.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за вищевказаним договором в сумі 19432,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 2800,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 16632,00 грн.

Керуючись вимогами Закону № 3498-ХІ, суд провів власний розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом та зазначає наступне.

Починаючи з 24.12.2023 - денна ставка має становити не більше 2,5%, відтак, за період з 25.09.2023 по 21.04.2024 розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідачки складає 12936,00 грн (2800,00 х 210 днів х 2,2%); з 22.04.2024 - денна ставка має становити не більше 1,5%, відтак, за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 розмір процентів, який підлягає стягненню з позивача складає 5040,00 грн (2800,00 х 120 днів х 1,5%); за період з 21.08.2024 по 19.09.2024 розмір процентів становить 840,00 грн (2800,00 х 30 днів х 1%).

Всього заборгованість по відсоткам становить 18816,00 грн.

Між тим, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість по процентам у розмірі 16632,00 грн., тобто у меншому розмірі за наведену суму у розрахунках суду, а тому заявлена позовна вимога щодо стягнення процентів користування кредитними коштами підлягає задоволенню у заявленому обсязі відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі.

Також позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн, що підтверджуються копією Договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, актом № 925 наданих послуг від 06.07.2025, та детальним описом наданих послуг до Акту № 932 від 08.10.2025.

Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Матеріали справи не містять великої кількості документів для дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час. Даний спір є спором незначної складності, а тому враховуючи малозначність справи, не велику кількість судових засідань по даній справі, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений останнім при подачі позову та документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в особі представника Усенко Михайло Ігорович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №1019704 від 25.09.2023 року у розмірі 19432 ( дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять два ) гривень 00 копійок, що складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 2800,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 16632,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», , адреса місцезнаходження: вулиця Смаль - Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів, 79029.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації адреси проживання: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки адвокат Лихачов Роман Борисович адреса листування: АДРЕСА_2 , ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_2

Суддя І.В. Карімов