Провадження № 2/742/1200/26
Єдиний унікальний № 742/729/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Павлов В.Г.,

секретаря судового засідання Рубан Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом -

УСТАНОВИВ:

І. Суть справи:

Представник позивача - адвокат Чередніченко О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 05.03.2021. Вона вчасно звернулася до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказаний будинок, а також через розбіжності в адресі об`єкта в архівних документах (зазначалися номери №3 та №4).

Відповідач правом на надання відзиву, передбаченого ст.178 ЦПК України, не скористався.

ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи.

У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника ради, у якій вказав про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог /а.с.39/.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.02.2026 р. відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.02.2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Прилуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , позивач та ОСОБА_2 з 16.09.1994 р. перебували у зареєстрованому шлюбі до моменту смерті останнього.

Згідно із записами домової книги громадян, які проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 значиться таким, що зареєстрований за вказаною адресою з 1958 р. та постійно проживав у зазначеному домоволодінні на момент відкриття спадщини.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0720 га (кадастровий номер :05:001:0770), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт було оформлено 19.01.2026 року шляхом видачі приватним нотаріусом Ярмак Н.О. двох свідоцтв: про право власності на 1/2 частку як на майно, набуте подружжям у шлюбі (реєстровий № 50), та про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частку після смерті чоловіка, ОСОБА_2 (реєстровий № 53), що в сукупності підтверджує перехід права власності на об`єкт у повному обсязі до заявниці

Приватним нотаріусом Ярмак Н.О. позивачу ОСОБА_1 було надано письмове роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Згідно рішення виконкому Прилуцької міської ради народних депутатів Чернігівської області від 20.06.1990 р. №125 «Про державне та індивідуальне житлове будівництво» ОСОБА_2 виділено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 та надано право на її забудову.

Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 20.06.1990 р. ОСОБА_2 надано земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 .

Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , виготовлений 28.02.1996 р., містить інформацію про технічні характеристики будинку, власником якого значиться ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 09.04.1996 р. за №166 затверджено Акт про введення до експлуатації будинків, прибудов та сіней побудованих ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 .

Згідно довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №537911, виданого 21.04.2011 р., спадкодавцю передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 .

Зміна назви АДРЕСА_4 підтверджується рішенням (позачергової) сесії 8 скликання Прилуцької міської ради від 04.11.2024 р. за №4246.

V. Оцінка суду.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у встановленому законом порядку спадкодавцю ОСОБА_2 була виділена в безстрокове користування земельна ділянка під будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій спадкодавець побудував житловий будинок та ввів його в експлуатацію. Однак, на теперішній час право власності на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстроване.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Згідно частини четвертої вказаної статті Закону №1952-IV, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, а отже це надає право особі довести своє право на нерухоме майно в судовому порядку, якщо це право не визнається або оспорюється.

Зазначені вище письмові документи свідчать, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 здійснювалось у відповідності із законом, яке діяло на час проведення такого, будівництво будинку завершене, будинок прийнятий в експлуатацію і право власності на житловий будинок зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку на момент такої реєстрації, шляхом внесення запису в Реєстрову книгу по м. Прилуки і даний факт підтверджується наданими КП «Прилуцьке МБТІ» довідками від 11.07.2024 №1350 та від 20.11.2025 №1835, до повноважень якого і відносилось проведення реєстрації права власності на завершений будівництвом прийнятий в експлуатацію об`єкт нерухомого майна.

Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняла спадщину після померлого чоловіка; спорудження/будівництво житлового будинку з господарськими будівлями відбулося до 1993 р. та на момент виникнення права власності померлого на нерухоме майно діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації права власності на нерухоме майно; визнання права на нерухоме майно - житловий будинок не порушує права інших осіб, у тому числі відповідача, і іншим шляхом вирішити спір про право у позасудовому порядку неможливо.

Таким чином, спірний житловий будинок був споруджений спадкодавцем з дотриманням вимог, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами, що підтверджується відсутністю приписів чи заперечень з боку представників органів місцевого самоврядування, правомірно набутий ним у власність, а відповідно підлягає спадкуванню у загальному порядку.

Суд звертає увагу на наявність суперечливих даних у документах 1990-х років щодо номера будинку ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ). Проте, аналізуючи в сукупності Рішення виконкому №125 від 20.06.1990 року, Договір про надання земельної ділянки від того ж числа, Технічний паспорт від 1996 року та Державний акт на землю від 2011 року, суд приходить до переконання, що об`єктом будівництва та подальшої власності ОСОБА_2 був саме будинок АДРЕСА_1 . Зазначення номера «4» у рішенні про виділення ділянки є очевидною технічною помилкою (опискою), яка була виправлена подальшими правовстановлюючими документами, зокрема актом введення в експлуатацію від 09.04.1996 року.

Досліджуючи питання наявності обтяжень щодо спірного майна, судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав за адресою: АДРЕСА_5 значиться запис про заборону (відчуження).

Однак, враховуючи встановлений судом факт, що спадкове майно фактично розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також те, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0770 виділялася та приватизувалася саме під номером «3», суд приходить до висновку, що вказане обтяження не стосується об`єкта спадкування та не є правовою перешкодою для визнання за позивачем права власності. Крім того, будь-яких відомостей про наявність арештів чи заборон саме на об`єкт нерухомості за номером «3» суду не надано та матеріали справи не містять.

За змістом ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва та прийняття його до експлуатації. Якщо об`єкт не був прийнятий до експлуатації за життя спадкодавця, він не набуває статусу нерухомого майна як об`єкта цивільних прав.

Співставленням технічних паспортів на спірний об`єкт нерухомого майна встановлено, що частину об`єктів нерухомого майна спадкодавцем ОСОБА_2 , зокрема, тамбуру а1, майстерні б1, сараю б2 було побудовано самочинно, а відтак належним способом захисту є визнання власності за позивачем на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі їх будівництва.

VI. Судові витати

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 6032 грн 67 коп., про що свідчить квитанція про сплату судового збору /а.с.1/.

Зважаючи на позицію позивача щодо покладення судових витрат на нього, суд судові витрати не розподіляє та залишає їх за позивачем.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_6 , погріб ПГ1 під сараєм Б1, ворота №1, огорожа АДРЕСА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва ОСОБА_2 господарських будівель тамбуру а1, майстерні НОМЕР_3 , сараю б2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_4 .

відповідач: територіальна громада в особі Прилуцької міської ради (Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Незалежності, 82, )

відповідач: територіальна громада м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради, Чернігівська обл., м.Прилуки, вул. Незалежності, 82, код. .

Суддя В.Г. Павлов