Справа № 635/143/22
Провадження № 2-з/635/10/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіної

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши заяву керівника Харківської окружної прокуратури Скуратовича Р.Ф. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , Приватного підприємства «СПАЙД» про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними актів про право власності та договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельні ділянки, треті особи: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України,

ВСТАНОВИВ:

керівник Харківської окружної прокуратури Скуратович Р.Ф. звернувся до суду з заявою та просить вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0016; :02:002:0017; :02:014:0068; :02:014:0069; :02:014:0070; :02:014:0071; :02:014:0072; :02:014:0073; :02:014:0074; :02:014:0075; :02:014:0076; :02:014:0077; :02:014:0078; :02:014:0079; :02:014:0080; :02:014:0081; :02:014:0082; :02:014:0083; :02:014:0084; :02:014:0085; :02:014:0086; :02:014:0087; :02:014:0088; :02:014:0089; :02:014:0090; :02:014:0091; :02:014:0092; :02:014:0093; :02:014:0094; :02:014:0095; :02:014:0096; :02:014:0097; :02:014:0098; :02:014:0099; :02:014:0100; :02:014:0101; :02:014:0102; :02:014:0103; :02:014:0104; :02:014:0105; :02:014:0106; :02:014:0107; :02:014:0108, :02:014:0109; :02:014:0110.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває справа № 635/143/22 за позовною заявою керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконним та скасування розпоряджень Харківської районної державної адміністрації, визнання недійсними актів про право власності та договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельні ділянки. Державне підприємство «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (Підприємство) створено на підставі Постанови Ради Міністрів УРСР від 04.04.1961 року № 439 «Про передачу першого відділку радгоспу «Кутузовка» Харківського тресту овоче-картопляних радгоспів Українському науково-дослідному інституту тваринництва Лісостепу і Полісся УРСР». Згідно з п. 1.1. Статуту Підприємства, державне підприємство засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України як органу управління державним майном. Відповідно до п.п. 2.1 Статуту Підприємство створено з метою організаційно-господарського забезпечення Науковій установі умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробації, виробництва репродукційного насіння сільськогосподарських культур, нових засобів захисту рослин і тварин, штамів мікроорганізмів, вирощування племінного молодняку тварин, тощо. Об`єкти майнового комплексу, у т.ч. земельні ділянки, закріплені за відповідною Науковою установою земельні ділянки, використовуються для забезпечення наукової діяльності. Метою створення Підприємства є здійснення науково-дослідної діяльності у сфері сільського господарства та земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні господарства використовуються для забезпечення наукової діяльності Національної академії аграрних наук України. Земельні ділянки державних галузевих академій, до яких відносяться і земельні ділянки, які перебувають у користуванні Підприємства можуть перебувати виключно у державній власності та не можуть вилучатися з метою їх подальшої передачі у приватну власність юридичних чи фізичних осіб. Крім цього, відповідно до п. 4.4 статуту Підприємства, визначено, що земельні ділянки, які надані в постійне користування Підприємству для розміщення його об`єктів, здійснення науково-дослідної діяльності та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння, вирощування садивного матеріалу сільськогосподарських культур, кормів для племінних тварин і пропаганди ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених Статутом Академії та цим Статутом, є державною власністю. Вилучення земельних ділянок Підприємства може здійснюватися лише за згодою Президії Академії відповідно до норм чинного законодавства (п. 4.5 Статуту). Зміна цільового призначення та припинення права постійного користування земельними ділянками Підприємства, що віднесені до особливо цінних земель, допускається лише для розміщення на них об`єктів, що визначені Земельним кодексом України та в порядку, визначеному законодавством ( п. 4.6 Статуту). Так, положеннями ст. 150 ЗК України передбачено, що землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Приписами зазначеної статті передбачений особливий порядок вилучення особливо цінних земель, який також не був дотриманий. Припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах "в" і "г" частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України. Таким чином, земельні ділянки, які перебували у користуванні Підприємства відповідно до ст. ст. 84, 150 ЗК України та статуту у редакції на час прийняття оскаржуваних розпоряджень, відносилися до особливо цінних земель та законодавцем встановлено особливий порядок їх вилучення із постійного користування. Підприємству для сільськогосподарського виробництва надано в постійне користування 3574,00 га землі на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області на підставі державного акту на право постійного користування серії І-ХР № 002291. Дослідному господарству «Українка Слобідська» Інституту тваринництва УААН на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області для ведення сільськогосподарського виробництва надано в постійне користування 1689,4 га та 736,1 га відповідно (державні акти на право постійного користування серії І-ХР № 001260, та І-ХР № 001257). Інституту тваринництва Української академії аграрних наук на землі дослідного господарства ім. Чапаєва для дослідних і навчальних цілей на території с. Рогань Харківського району Харківської області в постійне користування надано 3134,42 га землі (державний акт на право постійного користування серії ХР-25-71-000380). Державне підприємство «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» є правонаступником Державного підприємства дослідне господарство ім. Чапаєва інституту тваринництва УААН, Державного підприємства дослідне господарство «Українка Слобідська» інституту тваринництва УААН (витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). Постановою Президії Української академії аграрних наук України № 18 від 04.12.2006 «Про впорядкування експериментальної бази Інституту тваринництва УААН» припинено діяльність юридичних осіб Державного підприємства «Дослідне господарство «Українка Слобідська» Інституту тваринництва Української академії аграрних наук та Державного підприємства «Дослідне господарство імені В.І. Чапаєва Інституту тваринництва Української академії аграрних наук» шляхом приєднання їх до Державного підприємства «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва Української академії аграрних наук і створення на їх базі структурних підрозділів цього господарства. У подальшому, наказом Української академії аграрних наук № 24 від 21.03.2007 «Про впорядкування експериментальної бази Інституту тваринництва УААН», призупинено діяльність Державного підприємства «Дослідне господарство «Українка Слобідська» Інституту тваринництва Української академії аграрних наук і Державного підприємства «Дослідне господарство ім. В.І. Чапаєва Інституту тваринництва Української академії аграрних наук, як юридичні особи шляхом їх приєднання до Державного підприємства «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту тваринництва Української академії аграрних наук» і створення на їх базі структурних підрозділів цього господарства. Північно-Східним офісом Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Підприємства, за результатами якої складено акт № 07-10/13 від 01.06.2018. В ході проведення ревізії встановлено, що розпорядженням НААН від 15.04.2015 № 22/1-р зобов`язано керівників наукових установ та державних підприємств провести інвентаризацію, в тому числі, земельного фонду. Згідно з актом на замовлення Підприємства ТОВ «Компанія «Кварц-Груп» виготовлено технічну документацію земель Підприємства, розташованих на території Харківської міської ради, Кулиничівської, Роганської селищних та Вільхівської, Малороганької сільських рад Харківського району Харківської області відповідно до державних актів на право постійного користування землею: серія І-ХР 002291 № 17 від 22.08.2000, зареєстрований за Підприємством; серія І-ХР -25-71-00380 № 153 від 31.01.1996 року, зареєстрований за ДП дослідного господарства ім. Чапаєва Інституту тваринництва УААН (Інститут тваринництва Української академії аграрних наук та землі дослідного господарства ім. Чапаєва); серія І-ХР 001260 № 355 від 13.06.2001 та серія І-ХР 00125 № 2/356 від 19.06.2001, правонаступником яких є Підприємство. За результатами проведеної інвентаризації ТОВ «Компанія «Кварц-Груп» надано перелік земельних ділянок, які відповідно до державних актів на право постійного користування належать до державної власності, однак на даний час знаходяться у приватній власності сторонніх землекористувачів, а фактична кількість земельних угідь об`єкта контролю менша за облікову. Так, за наявності права користування земельними ділянками, які перебувають на обліку Підприємства в розмірі 9838,2635 га встановлено наявність фактичної площі земель у розмірі 9408,1685 га. Згідно з отриманим переліком сторонніх землекористувачів земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0016; :02:002:0017; :02:014:0068; :02:014:0069; :02:014:0070; :02:014:0071; :02:014:0072; :02:014:0073; :02:014:0074; :02:014:0075; :02:014:0076; :02:014:0077; :02:014:0078; :02:014:0079; :02:014:0080; :02:014:0081; :02:014:0082; :02:014:0083; :02:014:0084; :02:014:0085; :02:014:0086; :02:014:0087; :02:014:0088; :02:014:0089; :02:014:0090; :02:014:0091; :02:014:0092; :02:014:0093; :02:014:0094; :02:014:0095; :02:014:0096; :02:014:0097; :02:014:0098; :02:014:0099; :02:014:0100; :02:014:0101; :02:014:0102; :02:014:0103; :02:014:0104; :02:014:0105; :02:014:0106; :02:014:0107; :02:014:0109; :02:014:0110 повністю розташовані на землях, що відповідно до плану зовнішніх меж землекористування державного акту на право постійного користування землею серії І-ХР № 002291 перебувають в постійному користуванні ДП «ДГ «Кутузівка» Північного Сходу НААН. У подальшому встановлено, що розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 3185 від 14.10.2008 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам (для передачі їх у власність) орієнтовною площею 102,00 га ріллі (кожному 2,0000 га ріллі) за рахунок земель запасу категорії сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, які розташовані за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства згідно зі списком громадян, в тому числі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_45 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 . У подальшому, розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 407 від 06.03.2009 «Про передачу у власність земельних ділянок на території Кулиничівської селищної ради» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок вищезазначеним громадянам (для передачі їх у власність) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу категорії сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, розташованих за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність земельні ділянки загальною площею 102,0000 га ріллі за рахунок земель запасу для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_45 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_60 видано державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки. В подальшому в 2009 році ОСОБА_61 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_62 , ОСОБА_53 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 та ОСОБА_65 земельні ділянки було відчужено. Відомості щодо прав власності на спірні земельні ділянки підтверджуються актуальними відомостями Державного земельного кадастру, які додані до даної заяви. Додатково, на підтвердження відсутності відомостей про відчуження спірних земельних ділянок протягом часу розгляду справи № 635/143/22, прокурором надано витяги з Державного реєстру речових прав. Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 149 ЗК України (в редакції, що діяла під час прийняття Харківською РДА оскаржуваних розпоряджень), вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. НААН України повідомлено, що про відчуження земельних ділянок, які перебували у користуванні ДП «ДГ «Кутузівка» без погодження НААН, Академії раніше не було відомо. Крім того, НААН не оскаржувався акт Північно-Східного офісу Держаудитслужби від 01.06.2018 № 07-10/13 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «ДГ «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук. Вказана правова норма діє до теперішнього часу. Таким чином, з урахуванням того, що належним органом відповідні земельні ділянки з постійного користування установи державної галузевої академії наук вилучені не були, то їх надання у приватну власність суперечить наведеним вимогам законодавства. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. Право власності на спірні земельні ділянки є предметом спору у даній справі, а отже існує досить висока ймовірність того факту, що відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження спірних земельних ділянок на користь інших осіб, що може значно утруднити або зробити взагалі неможливим виконання рішення суду в частині повернення таких ділянок державі. Ефективний захист права держави у спірних правовідносинах залежить від тієї обставини, що спірна земельна ділянка перебуває у власності відповідача, а вибуття такого майна може породити нові реєстраційні дії щодо неї та призведе до необхідності звернення з новим позовом. Враховуючи наведене, забезпечення поданого у цій справі позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки є співмірним та адекватним способом забезпечення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірним з заявленими позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 08 травня 2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі № 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/23090/21.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку з урахуванням фактичних обставин справи.

Аналізуючи доводи щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову суд приходить до наступного.

Керівник Харківської окружної прокуратури посилається на те, що право власності на спірні земельні ділянки є предметом спору у даній справі, а отже існує досить висока ймовірність того факту, що відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження спірних земельних ділянок на користь інших осіб, що може значно утруднити або зробити взагалі неможливим виконання рішення суду в частині повернення таких ділянок державі.

Враховуючи, вказані доводи суд вважає, що вимоги про забезпечення позову задоволенню не підлягають, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях.

Суд, виходить з тих обставин, що за захистом порушених прав позивач звернувся до суду з позовною заявою у 2022 році, та суду не надано доказів того, що за час розгляду справи відповідач/відповідачі здійснили спробу чи мають намір продати, подарувати або іншим чином відчужити земельні ділянки, тому вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні земельні ділянки завдасть більш негативних наслідків для усіх зацікавлених осіб, ніж якщо такі заходи вжиті не будуть. Крім того, накладення саме арешту на земельні ділянки не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви керівника Харківської окружної прокуратури Скуратовича Р.Ф. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , Приватного підприємства «СПАЙД» про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними актів про право власності та договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельні ділянки, треті особи: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали суду.

Суддя О.М. Пілюгіна