ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1095/26 Справа № 209/186/24 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

17 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі клопотання ОСОБА_1 про призначення технічної експертизи по справі №209/186/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася через суд з позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 на предмет визнання спільною сумісною власністю майна у вигляді житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля, стягнувши з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частки вартості цього майна (а.с.3-8).

Рішенням Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного в період шлюбу, задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майно: автомобіль «Opel Vectra», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 :

- компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля «Opel Vectra», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 47 500 грн;

- судовий збір у розмірі 608,41 грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Рішення суду ґрунтується, зокрема, на звіті визначення вартості колісного транспортного засобу №1004 від 28 березня 2024 року, де вартість проданого відповідачем автомобіля, що є сумісною власністю подружжя, становить 95 000 грн.

Не погодившись з рішенням Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та в ході розгляду якої 06 березня 2026 року відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення та проведення технічної експертизи документа розписки про отримання відповідачем грошових коштів у сумі 11 800 доларів США, обґрунтовуючи це тим, що за ці кошти відповідачем було продано його особисту квартиру, які були використані для придбання спірної квартири, що є предметом спору, а тому він вважає, що така експертиза буде підтвердженням його особистого майна.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 , заслухавши думку сторони ОСОБА_2 , дослідивши матеріали цивільної справи №209/186/24, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Колегія суддів відзначає, що призначення судом експертизи визначено приписами статті 103 ЦПК України.

Зокрема, експертиза у справі призначається за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Колегія суддів зазначає, що розписка ОСОБА_1 про отримання ним грошових коштів у сумі 11 800 доларів США не є предметом цього позову, а тому не містить сукупності умов, визначених у ст. 103 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів наголошує, що метою призначення та проведення експертизи у справі є доказування чи спростування обставин, що стосуються предмету позову.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що проведення такої експертизи самій розписці про отримання коштів є недоцільним та не стосується предмету спору та предмету доказування.

Твердження ОСОБА_1 про те, що внаслідок продажу квартири, що знаходилась у його особистій власності, подружжям було придбано спірну квартиру ще і з урахуванням збільшення членів сім`ї, яку він вважає особистим майном в період шлюбу, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи відповідача не можуть підтверджуватися висновком технічної експертизи документа про отримання коштів, а матеріали справи містять усі належні письмові докази для розгляду справи по суті апеляційної скарги.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що відповідач, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 84,103 ЦПК України, цього клопотання в суді першої інстанції не заявляв.

Тож, колегія суддів зазначає, що сукупності умов, визначених у ст. 103 ЦПК України, не встановлено в судовому засіданні, а відповідач таких умов та підстав для застосування норм ст. 103 ЦПК України, в силу ст. 79-81 ЦПК України, не довів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вирішення судової справи по суті апеляційної скарги можливо за наявними у справі письмовими доказами та без з`ясування фактичного часу виконання розписки ОСОБА_1 щодо продажу квартири, яка не є предметом цього спору, а тому підстав для призначення судової технічної експертизи цього документа колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 103-104, 108, 252-253, 259-260 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення технічної експертизи по справі №209/186/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені «17» березня 2026 року.

Повний текст ухвали складено «23» березня 2026 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.О. Макаров