Номер провадження 2-о/201/197/2026
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

25 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Огнева Юлія Євгенівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

встановив:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Огнева Юлія Євгенівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження та просила встановити факт належності їй заповіту від 03 лютого 2018 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Писаревою Н.С., зареєстрований у реєстрі за № 2-167, яким ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 1/3 частку земельної ділянки площею 4,2400 га, кадастровий номер :04:100:0044, з метою подальшого оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з нормою ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Заповітом відповідно до ст. 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Підстави набуття права власності визначені у ст. 328 ЦК України. Зокрема, за змістом ч. 1 цієї статті, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Підстави для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначені у ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до цієї норми, документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед інших, є свідоцтво про право на спадщину.

Заповіт, складений відносно нерухомого майна у вказаному переліку відсутній, а відтак, останній як документ не є правовстановлюючим, оскільки право власності виникає не на підставі заповіту, а на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видається на підставі цього заповіту (у випадку спадкування за заповітом).

Крім того, у п. 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

На основі аналізу зазначених правових норм під час розгляду цивільної справи № 149/167/19 (постанова від 22 січня 2020 року) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Під час розгляду іншої цивільної справи № 369/4352/16-ц (постанова від 19 червня 2019 року) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював правовий висновок про те, що у разі коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Вказане в сукупності свідчить про те, що відносно вимоги про приналежність заявнику заповіту існує спір про право, і зокрема, про право заявника на майно, зазначене в такому заповіті. Як наслідок, захист цього права на оформлення спадщини може відбуватись виключно у спосіб визнання права власності або, за відсутності спору про безпосереднє право на спадщину, оскарження відмови нотаріуса.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Водночас суд роз`яснює ОСОБА_1 , що заявник не позбавлений права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258-261, 294, 315 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Огнева Юлія Євгенівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Роз`яснити заявнику - ОСОБА_1 , що заявлені нею вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Давидовська