Справа № 350/1923/25
Номер провадження 2/350/262/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району вано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №169029 від 27 січня 2025 року у розмірі 10 970 грн 50 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та 7 000 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачка ОСОБА_1 уклали договір №169029 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8 000 грн.

Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» зобов`язалося надати відповідачці кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк кредитування складає 84 дні з 27 січня 2025 року по 21 квітня 2025 року. На виконання умов договору первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 у порядку: 6 000 грн; 2 000 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 цього Договору (Індивідуальної частини). Отже, первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів відповідачці виконав в повному обсязі. 16 квітня 2025 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» відступлено право грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за договором №169029 від 27 січня 2025 року Товаристу з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ». Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №169029 від 27 січня 2025 року становить 10 970 грн 50 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 7 085 грн 10 коп., заборгованості по несплаченим відсотках за користування кредитом 3 483 грн 40 коп., комісії 402 грн та штрафних санкцій у розмірі 500 грн. Окрім того, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, які просить стягнути із відповідачки. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності та позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не прибула.

26 березня 2026 року представник позивачки адвокат Родіков І.С. спрямував до суду заяву, у якій вказав, що ОСОБА_1 визнає позовні вимоги повністю, проте не погоджується із заявленим позивачем розміром витрат на правову допомогу, які просить зменшити, оскільки справа, що розглядається є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача жодного разу не з`являвся у судові засідання, а тому витрати є явно завищеними.

У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року у справі витребувано докази. Станом на 16 березня 2026 року до суду надійшла витребувана інформація. Суд, дослідивши матеріали справи, установив такі факти та відповідні їм правовідносини.

27 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) уклали договір про споживчий кредит №169029 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого за умовами п. 2.2.1 цього договору сума кредиту становить 8 000 грн та видається позичальнику на наступних умовах: 6 000 грн на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 у національній валюті та у розмірі 2 000 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частин цього договору.

Відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк строк кредитування складає 84 дні (п.2.6 договору (з 27 січня 2025 року по 21 квітня 2025 року) на умовах сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.3, 2.4, 2.5 договору. Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання надати грошові кошти відповідачці виконало в повному обсязі, а саме: на зазначену позичальником банківську карту НОМЕР_1 було здійснено зарахування коштів у розмірі 6 000 грн, про що також об`єктивно свідчить виписка по картковому рахунку, надана Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду від 10 лютого 2026 року про витребування доказів, з якої вбачається, що у період з 27 січня 2025 року по 1 лютого 2025 року на картку емітовану на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_3 відбулося зарахування грошових коштів у розмірі 6 000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання з відповідачкою договору №169029 від 27 січня 2025 року та надання відповідачці кредитних коштів.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості за вказаним договором, згідно якого заборгованість відповідачки за кредитним договором №169029 від 27 січня 2025 року становить 10 970 грн 50 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 7 085 грн 10 коп., заборгованості по несплаченим відсотках за користування кредитом 3 483 грн 40 коп., комісії 402 грн та штрафних санкцій у розмірі 500 грн. Щодо переходу (відступлення) права вимоги за договором №169029 від 27 січня 2025 року, суд зазначає наступне. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 16 квітня 2025 року було укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги в тому числі і за договором №169029 від 27 січня 2025 року до боржника ОСОБА_1 . До договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року (та додатків до нього) позивач додав Витяг з Додатку № 1 до договору факторингу (реєстр прав вимоги №4) від 3 липня 2025 року, де зазначено, що боржник ОСОБА_1 , договір №169029 від 27 січня 2025 року та сума заборгованості за вказаним кредитом на дату відступлення права вимоги. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з частиною першою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частини перша-третя статті 207 Цивільного кодексу України). З огляду на викладені вище встановлені обставини справи, суд погоджується з тим, що договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 відповідно до вимог частини першої статті 638 Цивільного кодексу України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тобто, ОСОБА_1 , діючи вільно, на власний розсуд, 27 січня 2025 року уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» договір №169029, оскільки зазначений кредитний договір укладений в електронній формі за допомогою електронного сервісу та підписаний сторонами, зокрема, відповідачкою електронним підписом одноразового ідентифікатора b0fe2072. Отже, кредитний договір укладений з дотриманням встановленої для нього письмової форми, містить усі істотні умови. Жодних обставин, які б вказували на його нікчемність, суду не надано. Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» матеріали справи не містять.

З огляду на наведені обставини та докази у справі, на переконання суду, відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до позивача перейшло право вимоги за договором №169029 від 27 січня 2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 . Таким чином, звертаючись до суду з позовом, позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Тобто, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором. Зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилилася від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції в національній валюті від 26 грудня 2025 року № 33516 позивачем було сплачено на користь держави судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. У відповідності до статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджет 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов. Відтак позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 1 211 грн 20 коп. Інша частина судового збору, яка дорівнює 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідачакина користь позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн та заперечень з цього приводу самої відповідачки, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, а також клопотання відповідачки про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 3 000 грн витрат понесених позивачем на правову допомогу. Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 133, 141, 142, 223, 247, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 207, 525, 527, 530, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» () заборгованість за договором про споживчий кредит №169029 від 27 січня 2025 року у розмірі 10 970 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. та 3 000 (три тисячі) грн витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 50 відсотків судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп, сплаченого при подачі позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, згідно платіжної інструкції в національній валюті №33516 від 26 грудня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 01133, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333; ; рахунок НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО 322001);

відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Текст рішення складено 26 березня 2026 року.

Суддя Сокирко Л.М.