Провадження № 2/357/750/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Притула Л.О., звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за собою право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач на підставі договору дарування житлового будинку, укладеного 10.09.2008 р. з ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . При цьому в Договорі дарування житлового будинку вказано, що на момент його посвідчення земельна ділянка, на якій розташоване вищезазначене нерухоме майно - не приватизована, Державний акт знаходиться в стані оформлення. Тож у зв`язку з незавершеним процесом приватизації на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, земельна ділянка під ним у власність позивача не передана. 21.05.2010 р. ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 884678, згідно з яким вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_3 після укладення договору дарування житлового будинку, що посвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим переоформлення права власності на земельну ділянку на позивача не було здійснено. За життя ОСОБА_3 03.09.2008 р. склала заповіт, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу, земельну ділянку, належну їй на підставі державного акту серії ЯА № 573678 - ОСОБА_4 , а земельна ділянка кадастровий номер :05:005:0027 не увійшла до складу спадщини, яка успадковується за заповітом.

В судовому засіданні представник позивача додатково зазначила, що позивач користується зазначеною земельною ділянкою з моменту придбання будинку, проте не має можливості провести реєстрацію права власності через неможливість укладення правочину щодо цієї земельної ділянки після її формування з ОСОБА_3 , у зв`язку з її смертю. Право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_3 після укладення договору дарування житлового будинку, що посвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України. Успадкувати за заповітом дану земельну ділянку позивач теж не може, бо на момент складання заповіту такої земельної ділянки ще не існувало.

Факт наявного зареєстрованого в ДЗК права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 позбавляє позивача можливості приватизувати зазначену земельну ділянку, а також можливості зареєструвати право власності на неї у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, як власника розміщеного на ній об`єкта нерухомого майна, тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

26.11.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено та передано до провадження судді Ярмоли О.Я.

На виконання вимог ч.6 ст.186 ЦПК України, 08.12.2025 року судом здійснено запит щодо місця реєстрації відповідача.

15.12.2025, 19.01.2026 року представник позивача Притула Л.О. через систему «Електронний суд» сформувала заяву про надання інформації про рух справи (а.с.34,35, 38,39).

16.12.2025 року Білоцерківський міськрайонний суд надав інформацію про рух справи .

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 21.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання (а.с.42).

02.02.2026 року представник позивача Притула Л.О. через систему «Електронний суд» сформувала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою судді від 03.02.2026 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

19.02.2026 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано копію спадкової справи №5/2010 (а.с.60,61).

Представник позивача - адвокат Притула Л.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку, укладеного 10.09.2008 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного територіального округу Київської області Дерун К. А. та зареєстрований у реєстрі під номером 6095), позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 договору дарування житлового будинку № 6095 від 10.09.2008 р. за цим договором «Дарувальник» зобов`язується безоплатно передати, тобто подарувати, а «Обдаровувана» приймає в дарунок належний «Дарувальнику» на праві приватної власності житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , на АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 договору дарування житлового будинку № 6095 від 10.09.2008 р., згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Озернянської сільської ради 10.09.2008 р. за № 1903, земельна ділянка, на якій розташоване вищезазначене нерухоме майно - не приватизована, Державний акт знаходиться в стані оформлення. У разі виготовлення та отримання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, «Дарувальник» зобов`язується передати її у власність «Обдаровуваної», а «Обдаровувана» прийняти до 10.02.2009 р., на відповідних умовах договору дарування.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20717606, виданого КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27.10.2008 р., будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №6095 від 10.09.2008 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 21.05.2010 р. ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 884678, згідно з яким вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданих матеріалів справи, слідує, що Державний Акт на землю 21.05.2010 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 91.

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0027 зареєстроване за ОСОБА_3 , що підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-025 від 04.09.2025 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.08.2010 р. виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 03.09.2008 р. склала заповіт, яким заповіла житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , а земельну ділянку, належну їй на підставі державного акту серії Я А № 573678 - ОСОБА_4 . Земельна ділянка кадастровий номер :05:005:0027 не увійшла до складу спадщини, за заповітом.

Приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренка Ю.В. 22.12.2010 р. за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 5/2010.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положень ч. 1 ст. 377 ЦК України (чинна на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Статтею 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладення договору дарування житлового будинку, розташованого на спірній земельній ділянці) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до статті 125 ЗК України в редакції закону № 1006-VI від 05.03.2009 р., яка чинна до цього часу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка набула ознак об`єкта права власності.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 13-3) договору про передачу страхового портфеля; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Отже, встановлено, що позивач володіє земельною ділянкою належною ОСОБА_3 з моменту придбання будинку, проте не має можливості провести реєстрацію права власності на цю земельну ділянку. Право власності на спірну земельну ділянку було зареєстроване за ОСОБА_3 після укладення договору дарування житлового будинку, який знаходиться на цій земельній ділянці, а також після складання заповіту спадкодавцем ОСОБА_3 . Факт наявного зареєстрованого в ДЗК права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 позбавляє позивача можливості приватизувати зазначену земельну ділянку, а також можливості зареєструвати право власності на неї у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, як власника розміщеного на ній об`єкта нерухомого майна. В зв`язку зі смертю ОСОБА_3 є не можливим виконання умови (п.2) Договору дарування житлового будинку, якою було передбачене зобов`язання ОСОБА_3 передати у власність позивачу земельну ділянку на якій знаходиться домоволодіння.

Відповідно до пункту «а» ч.3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене та зібрані по справі докази, оцінені судом на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Позивач не ставила питання про відшкодування їй судових витрат.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:005:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 25.03.2026 року.

Суддя О. Я. Ярмола