Номер провадження 2/201/598/2026
Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

18.03.2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра

у складі головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Овчаренка Д.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача 2 Жабровець О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_3 ,

до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,

про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, стягнення коштів, визнання спільним сумісним майном та визнання права власності,

установив:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, стягнення коштів, визнання спільним сумісним майном та визнання права власності.

Представник відповідача 1 Марченко П.В., яку у судовому засіданні підтримала представник відповідача 2 Жабровець О.І., заявила клопотання, в якому просила визнати зловживанням процесуальними правами подання представником Позивача ОСОБА_3 - адвокатом Пащенко В.І. клопотань про долучення доказів від 24.11.2025 року та 11.12.2025 року, повернути зазначені клопотання про долучення доказів Позивачу - ОСОБА_3 , з метою запобігання зловживанню процесуальними правами та спонукання Позивача та його представника - адвоката Пащенко В.І. до добросовісного виконання процесуальних прав, та застосувати до Позивача та його представника - адвоката Пащенко В.І. заходи, визначені нормами процесуального законодавства.

В обґрунтування клопотання зазначила, що подання клопотань про долучення доказів поза встановленим процесуальним строком та фактично перед судовими засіданнями, порушує права відповідачів на належний захист, оскільки не дає достатньо часу для підготовки заперечень та ознайомлення з новими доказами, що суперечить принципам змагальності та рівності сторін. Зазначені дії сторони позивача є, на думку заявниці, зловживанням процесуальними правами, тому є підстави для вжиття судом заходів, передбачених процесуальним законодавством.

Представник позивача адвокат Пащенко В.І. у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечувала та зазначила, що клопотання про долучення доказів разом з доказами були подані у зв`язку з тим, що суд прийняв до розгляду відзиву на позовні вимоги представника відповідача 1 Марченко П.В., до якого також були подані докази, без розгляду, а тому вважає, що інша сторонами з метою дотримання принципу рівності мала право також подати додаткові докази, що не можна вважати зловживанням процесуальними правами. Просила також урахувати, що подавала клопотання про повернення вказаної заяви по суті справи без розгляду, в якому судом було відмовлено, з чим сторона позивача категорично не погоджується.

Розглянувши доводи клопотання в частині вжиття заходів до представника позивача та матеріали справи суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.44 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Згідно ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф. Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п.2 ч.1 ст.148 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу ; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

За приписами ч.1 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Водночас згідно ч. 8 зазначеної статті докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Установлено, що представником позивача адвокатом Пащенко В.І. 24.11.2025 року та 11.12.2025 року (реєстрація в системі «Електронний суд») були подані клопотання про долучення доказів з доданими до них доказами, тобто після подання позовної заяви та поза межами установленого судом строку в ухвалі про прийняття справи до провадження від 15.10.2025 року 07.11.2025 року.

Представник позивача адвокат Пащенко В.І. у судовому засіданні пояснила, що суд прийняв до розгляду відзиву на позовні вимоги представника відповідача 1 Марченко П.В., до якого також були подані докази, без розгляду, а тому вважає, що інша сторонами з метою дотримання принципу рівності мала право також подати додаткові докази, що не можна вважати зловживанням процесуальними правами.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для констатації факту зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд виходить з того, що подання стороною доказів з недотримання строків, установлених судом або законом, не є достатньою підставою для цього само по собі, а вирішується судом з урахуванням того, чи перешкоджає така поведінка учасника процесу встановленню обставин справи та розгляду справи по суті, чи порушує права іншої сторони настільки суттєво, що нівелює принципи рівності та змагальності.

Ураховуючи наведене, зважаючи на перебіг судових засідань і фактичну можливість відповідачів ознайомитись зі змістом доказів та надати свої заперечення проти них, суд не вбачає в розглядуваних діях позивача та її представника ознак зловживання процесуальними правами і намагання перешкоджати судочинству post factum і, як наслідок, порушення принципів рівності і змагальності.

Отже, суд не вбачає підстав для вжиття до представника - адвоката Пащенко В.І. заходів, визначених нормами процесуального законодавства, а саме заходу процесуального примусу.

Ураховуючи вищевикладене та на підставі статей 83, 44, 144, 148, 262ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача 1 Марченко П.В. про застосування заходу процесуального примусу до представника позивача адвоката Пащенко В.І. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Давидовська