ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 401/3130/24

провадження № 22-ц/4809/124/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чобан Р.А.

відповідач: ОСОБА_2 .;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Перша Світловодська державна нотаріальна контора.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чобан Руслан Андрійович на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2025 року, у складі головуючого судді Іващенка В.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа що не заявляє самостійних вимог: Перша Світловодська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Перша Світловодська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім?єю із ОСОБА_3 однією сім?єю більше п?яти років.

В обгрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина.

Постановою державного нотаріуса відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину , з підстав відсутності родинних стосунків та відсутності заповіту спадкодавця на ім?я ОСОБА_1 .

Позивачка вважала, що є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , а тому і звернулася до суду із цим позовом для встановлення факту проживання однією сім?єю більше п?яти років.

В обгурунтуваня позову вказувала, що з 2015 року після смерті батьків ОСОБА_3 вона почала піклуватися про нього, та були пов?язані спільним побутом, вели спільно господарство та мали спільні доходи, спільно утримували житло та надавали взаємної допомоги.

Вказувала, що відносини між нею та ОСОБА_3 фактично переросли у сімейні.

Зазначала, що факт сімейних відносин між нею та ОСОБА_3 можуть підтвердити свідки, а саме ОСОБА_4 .

Просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_3 з 2015 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2025 року залишено без задоволення зазначений позов.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що вона належить до спадкоємців четвертої черги, оскільки вона зі спадкоємцем була пов?язана спільним побутом, мала взаємні права та обов?язки.

Представник позивачки в апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції помилково послався на те, що відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання позивачки разом із ОСОБА_3 однією сім?єю без реєстрації шлюбу, та звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 не ставила питання, що вона проживала із спадкодавцем, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Зазначає, що показами свідків підтверджується , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були пов?язані спільним побутом, вели господарство, мали спільні доходи від господарства та видатки на його утримання ,спільно вирішували побутові питання.

Вказує, що ОСОБА_1 забезпечувала та підтримувала ОСОБА_3 фінансово.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Зазначає, що факти вказані позивачкою не відповідають дійсності, оскільки саме ОСОБА_2 проживала однією сім?єю із ОСОБА_3 як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивачка, пояснення відповідачки , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Згідно довідки квартального комітету №5 від 17 червня 2024 року, ОСОБА_3 до моменту смерті проживав у АДРЕСА_1 (а.с.7).

У власності ОСОБА_3 на момент смерті перебував житловий будинок та земельна ділянка під ним, які знаходяться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 20 жовтня 2001 року та Державним актом про право власності на земельну ділянку(а.с.9, 10).

Постановою нотаріуса від 29 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про права на спадщину на будинок АДРЕСА_1 (а.с.13).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції були допитані свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , які повідомили суд, що ОСОБА_3 після смерті своїх батьків проживав один у власному будинку по АДРЕСА_1 , який протягом життя зловживав алкоголем, а тому у його будинку постійно збиралися невідомі особи, що розпивали з ним алкоголь. Будинок ОСОБА_3 перебував у занедбаному стані, не мав опалення, через це ОСОБА_3 був вимушений ходити по сусідах та просити їжу, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали неподалік та періодично надавали йому їжу.

Свідки підтвердили, що ОСОБА_1 , так само як і ОСОБА_2 проживали у своїх власних будинках та зі своїми сім`ями.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім?єю без реєстрації шлюбу.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції ,оскільки позивачка не ставила питання про встановлення факту спільного проживання її з ОСОБА_3 однією сім?єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини.

Згідно із ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», де визначено, що домогосподарство сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами 1 та 2 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Положенням ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

Пунктом 21 Постанови пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідно встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Колегія суддів звертає увагу, що усталена судова практика щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю виходить із того, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України.

Так, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачка не довела факту спільного проживання однією сім`єю протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 .

Матеріалами справи не підтверджено факту ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, що давало б підстави для визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги за законом.

Покази свідків щодо проживання позивача із померлим не є достатніми доказами, що підтверджують сукупність фактів, необхідних для встановлення факту проживання однією сім`єю та не можуть підтверджувати факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов`язків між померлим не менше як п`ять років.

Разом з цим, покази свідків, допитаних в суді першої інстанції не узгоджуються з встановленими обставинами справи та дослідженими під час розгляду справи доказами, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, з підстав не доведеності факту спільного проживання однією сім`єю протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чобан Руслан Андрійович задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа що не заявляє самостійних вимог: Перша Світловодська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Л.Дуковський

Судді: Л.М.Дьомич

О.А. Письменний