Справа № 308/2026/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, де боржник ОСОБА_1 , стягував акціонерне товариство «Таскомбанк»,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович звернувся до ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, де боржник ОСОБА_1 , стягував акціонерне товариство «Таскомбанк».

Подання обґрунтовано тим, що 08 листопада 2018 року до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича надійшла заява від стягувана - Акціонерне товариство «Універсал Банк» (згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2021 року у справі № 308/2026/14-ц замінено первісного стягувана АКЦІОНЕРНОГЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» на його правонаступника - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК») про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/2026/14-ц виданого 07.06.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ. вул. Автозаводська, 54/19, ) заборгованість за кредитним договором № 06/2165К-07 від 08 листопада 2008 року, яка станом на 24.12.2013 року становить загальну суму в розмірі 100251,22 долар США, що еквівалентно сумі 801308,00 грн. згідно курсу НБУ станом на день розрахунку, і така складається з наступного: 86918,66 доларів США заборгованість за кредитом; 12875,04 доларів США - заборгованість по відсоткам; 457,52 доларів США - підвищені відсотки. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) судові витрати у розмірі 1218,00 грн., судового збору.

08 листопада 2018 року, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем, у відповідності статей 3,4,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57648786 з примусового виконання вказаного виконавчого листа та того ж дня у відповідності до статті 56 також винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 (ІПН: НОМЕР_2 ), у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

Виконавець, зазначає, що ОСОБА_1 рішення суду не виконує, ухилянням від виконання рішення суду своїми діями та бездіяльністю, а також чинить перешкоди приватному виконавцю у його виконанні.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 18 Закону України оплату у «Про виконавче провадження», пунктом 5 частини першої статті 6, частиною четвертою статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», пунктом 8 статті 19, пунктом 4 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31.03.1995 №231, статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, приватний виконавець просить: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду у справі № 308/2026/14-ц прийнятого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд дійшов до наступного.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розділом VI та ст. 441 ЦПК України не визначено, яким за формою та змістом має бути подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, оскільки в Розділі VI ЦПК України не визначено форму та зміст подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, слід застосовувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де зазначено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

08.02.2020 року набули чинності зміни до ЦПК України згідно яких, зокрема, ч. 2 ст. 183 ЦПК України доповнено абзацом другим.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Приватний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, де боржник ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне Товариство «Таскомбанк».

Однак до подання не додано підтвердження направлення копії подання та доданих до нього додатків усім сторонам виконавчого провадження, що є порушенням норми ст. 183 ЦПК України.

Згідно розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду виконавець повідомляє боржника.

Такі ж висновки викладені в узагальненні Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», де зазначено, що про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Із наведених норм убачається, що належним доказом направлення документів учасникам провадження може бути лише бланк опису вкладення, засвідчений відповідним відділенням поштового зв`язку, разом із фінансовим чеком про відправлення.

Усупереч вказаним вимогам, державним виконавцем не додано до матеріалів подання належного підтвердження направлення матеріалів подання боржнику.

Отже, оскільки нормами ЦПК України передбачений обмежений строк для розгляду заяви про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання, необхідною передумовою дотримання судом основних засад цивільного судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на відповідну заяву.

Таким чином, неотримання учасниками справи копії заяви порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16.12.1992 року, заява № 12964/87).

У рішенні у справі "Bellet v. France" від 04.12.1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

За змістом ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки подання про тимчасове обмеження у праві на виїзд за межі України подане без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України, у частині надання суду доказів про надсилання (надання) такої заяви іншим учасникам справи, то подання підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 183, 353, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, де боржник ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне Товариство «Таскомбанк»,-повернути заявнику без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.