Справа № 128/4917/25
УХВАЛА

23 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.

та учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Опанасюка П.П.,

представника відповідача адвоката Чорної О.М.,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 05.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків.

10.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Опанасюк П.П. на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 05.12.2025 подав заяву про усунення недоліків.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 22.12.2025 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання.

16.03.2026 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чорна О.М. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому, крім іншого, зазначила, що «відповідач намагався прийти до мирного врегулювання даного спору шляхом проведення переговорів з позивачем, про що 27.01.2026 письмово повідомив суд, однак станом на сьогодні позивач відмовилась вирішити даний спір мирним шляхом. Таким чином, враховуючи, що сторони прийняли рішення продовжити розгляд даного спору в судовому процесі, відповідач з метою подальшої участі у даній справі в якості відповідача звернувся за правничою допомогою, про що 27.02.2026 було укладено договір №27-02/26 про надання правничої допомоги та представництва, предметом якого є представництво його інтересів в рамках даної справи. Враховуючи наведені обставини, з метою надання належної правничої допомоги Омелянчуку С.В., підготовку та подання до суду процесуальних документів, доказів, в тому числі відзиву на позовну заяву, 27.02.2026 нею, як представником відповідача, було подано до суду клопотання про ознайомлення із матеріалами даної справи. 02.03.2026 вона ознайомилася із матеріалами, отримала їх копії. Враховуючи наведені обставини, намагання відповідача прийти до мирного врегулювання спору, бажання позивача продовжувати розгляд даного спору саме в судовому порядку та, як наслідок, виникнення у відповідача необхідності та бажання подати відзив на позов з представленням суду своїх аргументів щодо суті даного спору, після оголошеної судом перерви та звернення за правничою допомогою, визначений судом строк на подання відзиву пропущений відповідачем з поважних причин, тому просять поновити процесуальний строк на подання відзиву».

23.03.2026 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Опанасюк П.П. подав до суду заперечення на клопотання про поновлення строку для подання відзиву, яке обґрунтоване тим, що «провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 22.12.2025, якою запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Підготовче засідання, призначене судом на 27.01.2026, не відбулось внаслідок подання відповідачем клопотання про оголошення перерви в підготовчому засіданні. Подане відповідачем клопотання мотивоване тим, що сторони у справі висловили зацікавленість у мирному врегулюванні спору, зокрема обговорення умов можливої мирової угоди. У позовній заяві позивач зазначила, що до звернення до суду намагалась вирішити даний спір в досудовому порядку і саме небажання відповідача до розумного компромісу зумовило звернення позивача до суду. Таким чином, щонайменше станом на 27.01.2026 відповідач був обізнаний про відкриття провадження у справі та свої процесуальні права і обов`язки як відповідача. Разом з тим, 16.03.2026 до підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому представник відповідача, серед іншого, просить поновити відповідачу процесуальний строк на подання відзиву з підстав подання відповідачем вищенаведеного клопотання від 27.01.2026, укладення відповідачем договору з адвокатом 27.02.2026 та ознайомлення 02.03.2026 з матеріалами справи. Таким чином, між датою проведення підготовчого судового засідання та датою подання відповідачем відзиву пройшло 49 календарних днів. Отже, відзив відповідача на позовну заяву поданий з пропущенням встановленого судом 15-денного строку. Право учасника справи подати заяву про поновлення процесуального строку стосується процесуального строку, встановленого законом, а не процесуального строку, встановленого судом, який може бути лише продовжений за заявою учасника справи, поданої до його закінчення. Таким чином, пропущений відповідачем процесуальний строк на подання відзиву не може бути поновлений судом, оскільки таке поновлення не передбачено процесуальним законом. Тому просить відмовити у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позову заяву, а відзив відповідача залишити без розгляду».

У підготовчому засідання 23.03.2026 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чорна О.М. підтримала клопотання про поновлення строку для подання відзивуз підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Опанасюк П.П. у підготовчому засіданні 23.03.2026 заперечив щодо задоволення клопотання про поновлення строку для подання відзиву з підстав, викладених ним у поданих до суду письмових запереченнях, просив у задоволенні клопотання відмовити, а відзив на позовну заяву залишити без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні 23.03.2026 підтримала свого представника.

Заслухавши учасників справи, оглянувши клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву та матеріали цивільної справи № 128/4917/25, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині першій статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У статті 122 ЦПК України визначено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами сьомою та восьмою статті 128 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Установлено, що Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 22.12.2025 про відкриття провадження у справі № 128/4917/25 визначив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також роз`яснив, що, згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Копію ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 22.12.2025 відповідач ОСОБА_2 отримав 06.01.2026, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, тому останній день встановленого судом строку для подання відзиву 21.01.2026.

Слід зазначити, що вручення поштового відправлення особисто учаснику справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

Оскільки добросовісність виконання службових обов`язків працівниками пошти презюмується, то відповідно обов`язок доказування, зокрема вручення неналежній особі поштового відправлення, покладається на заінтересовану особу.

Однак у даному випадку сторона відповідача ОСОБА_2 не заперечує факту отримання копії ухвали суду від 22.12.2025.

Натомість відзив на позовну заяву стороною відповідача ОСОБА_2 подано до суду лише 16.03.2026, тобто із значним пропуском встановленого судом строку.

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача ОСОБА_2 просить поновити процесуальний строк на подання відзиву.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Слід зазначити, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 (справа № 500/1912/22), застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом.

Слід зазначити, що у статті 127 ЦПК України чітко регламентована можливість саме продовження процесуального строку, встановленого судом, за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням положень статті 127 ЦПК України суд доходить висновку, що відсутні підстави для поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, оскільки такий строк визначений судом, тому він міг бути лише продовжений за заявою сторони відповідача, поданою до закінчення такого строку.

Крім того, у клопотанні про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача ОСОБА_2 не вказує поважних причин пропуску строку для подання відзиву, визначеного Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалою судді від 22.12.2024, а лише зазначає про те, що «відповідач намагався прийти до мирного врегулювання даного спору шляхом проведення переговорів з позивачем, однак це не дало позитивного результату, тому 27.02.2026 було укладено договір №27-02/26 про надання правничої допомоги та подано до суду клопотання про ознайомлення із матеріалами даної справи, а 02.03.2026 представник відповідача ознайомилася із матеріалами та отримала їх копії».

Слід зазначити, що учасники справи на свій розсуд реалізують право на правничу допомогу, а мирову угоду можуть укласти на будь-якій стадії судового процесу.

У даному випадку стороною відповідача ОСОБА_2 не обґрунтовано та не підтверджено доказами неможливість ОСОБА_2 реалізувати своє право на правничу допомогу одразу після отримання копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, а також не доведено, що намагання мирно врегулювати даний спір заважало відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

Отже, клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чорної О.М. про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву слід залишити без задоволення.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Керуючись статтями 120, 122, 127, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони відповідача ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву залишити без задоволення.

Відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без розгляду.

Ухвалу в частині відмови у поновленні строку може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ