Справа № 461/6887/25
Провадження № 2/461/276/26
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2026 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Чубей К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просять стягнути з відповідача заподіяну майнову шкоду у розмірі 1349381,42 грн., моральну шкоду у розмірі 150000 грн. та судові витрати.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 визначено головуючого суддю Кітова О.В.

Ухвалою суду від 22.08.2025 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду про забезпечення позову від 22.08.2025 накладено арешт на належне відповідачці ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 33,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 3442745) у межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1'499'381,42 грн.

Згідно рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22.10.2025 суддю ОСОБА_4 тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.

На підставі розпорядження керівника апарату Галицького районного суду м. Львова № 22 від 23.02.2026, відповідно до п.2.3.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та протоколу Зборів суддів Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 визначено головуючого суддю Зубачик Н.Б.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.02.2026 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

18.03.2026 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через канцелярію суду подали заяву про залишення позову без розгляду.

18.03.2026 адвокат Сорока О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_3 через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких зазначає, що позивачем долучено висновок ФОП-а ОСОБА_5 №216 від 16.06.2025 в якому, зокрема у розділі вказано «V. Висновки «Квартира АДРЕСА_2 , 79000 можна віднести як стан аварійний категорія «4». Однак, згідно відповіді Галицької районної адміністрації №31-Вих-178008 за наявною інформацією, рішень виконавчого комітету щодо визнання аваріним будинку №8 на площі Святого Юра не приймалось.

Також, 19.03.2026 адвокат Сорока О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву в якій просить завершити розгляд справи без їх участі, вирішити питання стягнення судових витрат, котрі були понесені відповідачем у порядку ч.5, 6 ст.142 ЦПК України, а саме витрати на проведення експертизи за висновком експерта №02/12-25 від 10.12.2025 у розмірі 10000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. Окрім цього, просить скасувати арешт на нежитлове приміщення відповідача, який накладений ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 22.08.2025.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання позивачів про залишення позовної заяви без розгляду належить задоволити, з наступних підстав.

Пунктом 5 ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 03 лютого 2023 року в справі № 683/1861/19, від 10 квітня 2020 року в справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року в справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 в справі № 441/1609/19).

Суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті.

З огляду на викладене та те, що подана заява позивачів про залишення позовної заяви без розгляду подана до початку розгляду справи по суті, відтак, суд дійшов висновку, що таку необхідно задоволити, а позовну заяву - залишити без розгляду.

Щодо заяви представника відповідача, в якій останній просив відшкодувати відповідачу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема 25 000 грн. витрат за надану правову допомогу та 10000 грн. витрат за результатами проведення експертизи згідно висновку експерта №02/12-25 від 10.12.2025 суд дійшов наступного висновку.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23?рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною відповідача надано договір №9 про надання правової допомоги від 15.10.2025, укладений між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Сорокою О.Є., предметом якого є надання клієнту юридичних послуг. Пунктом п.3.1. договору визначено розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу може бути визначений у додатку до нього.

Так, згідно додатку до Договору №9 про надання правової допомоги від 15.10.2025 адвокат та клієнт домовились про те, що гонорар адвоката визначений у п.3.1. Договору становить: 25000 грн. за здійснення повного супроводу адвокатом справи із підготовкою, написанням, поданням процесуальних документів, письмових пояснень, заяв, консультацій із клієнтом, представлення інтересів в суді у судових засіданнях та усім обсягом роботи передбаченим даним Договором по цивільній судовій справі №461/6887/25. Складена сума оплачується адвокату за результатами розгляду вищезгаданої цивільної справи протягом 5 днів.

На підтвердження факту надання послуг за цим договором та їх вартості представником відповідача подано до матеріалів справи копію акта здачі-приймання наданих послуг від 19.03.2026, а саме адвокатом здійснено повний супровід справи із підготовкою, написанням, поданням процесуальних документів, письмових пояснень, заяв, консультацій із клієнтом, представлення інтересів в суді у судових засіданнях та усім обсягом роботи передбаченим даним Договором по цивільній судовій справі №461/6887/25. Гонорар адвоката згідно Додатку до Договору №9 про надання правової допомоги від 15.10.2025 визначений у п.3.1. Договору становить фіксовану суму 25000 грн.

На підтвердження понесених витрат за результатами проведення експертизи стороною відповідача надано договір № 02/12/25 про проведення експертного дослідження від 02.12.2025, укладений між відповідачем ОСОБА_3 та виконавцем ФОП ОСОБА_6 , предметом якого є виконання будівельно-технічної експертизи. Пунктом п.2.1. договору визначено, що оплата вартості за даним Договором здійснюється замовником на договірних засадах (у відповідності до п.1.1) та визначається у розмірі 10000 (дес`ять тисяч) грн. /а.с. 97-100/.

На виконання вищевказаного договору судовим експертом Заяць І.Г. складено висновок експерта №02/12-25 по результатах проведення експертного будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_3 від 10.12.2025 з додатками /а.с.101-109/.

Згідно квитанції АТ КБ «Приват Банк» №2.429813553.1 від 03.12.2025 ОСОБА_3 було здійснено сплату за виконання експертизи згідно рахунку-фактури № 02/12 від 02.11.2025 у розмірі 10000 грн. /а.с.112/.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8, 9 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, законодавцем у ст. 142 ЦПК України чітко визначено порядок вирішення питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду.

За змістом ст. 142 ЦПК України питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду вирішується, по-перше, на підставі відповідної заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, по-друге, за обов`язкової наявності необґрунтованих дій позивача.

Аналіз вказаних положень цивільного процесуального законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача.

Водночас, у ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.

Цивільно-процесуальний закон не розкриває змісту та ознак необґрунтованості дій позивача, натомість визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

Так, у поданій заяві представник відповідача про вирішення питання стягнення судових витрат, котрі були понесені відповідачем посилається на норми ЦПК України, але при цьому не вказує, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими в ході розгляду справи та в чому вони полягали, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 23.12.2025 у справі №750/14656/24 вказано, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Для стягнення на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий висновок викладений Верховним Судом, зокрема в постановах від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц, від 28 серпня 2025 року в справі № 357/5156/23.

Разом з тим, обставини, які свідчать про необґрунтованість дій позивача не встановлені судом під час судового розгляду та вирішення заяви про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

За вказаних обставин та враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, що є єдиною підставою для компенсації витрат відповідача у справі за рахунок позивача у разі залишення позову без розгляду, а звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами і не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_7 про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат.

Окрім цього, одночасно з позовом, позивачі зверталися із заявою про забезпечення позову, яка була задоволена судом, та накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 33,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 3442745).

У відповідності до ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або позовну заяву залишено без розгляду, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Оскільки на даний час спору між сторонами на предмет позову немає, позивачі подали заяву про залишення позову без розгляду, а тому необхідність арешту майна відповідача ОСОБА_3 відпала. Відтак накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2025 арешт підлягає скасуванню. Підстав у подальшому продовженні застосування заходів забезпечення позову по даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 158, 257, 258-261, 353-354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Заяву адвоката Сороки О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_3 про стягнення судових витрат та скасування арешту на нежитлове приміщення задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2025 шляхом накладення арешту на належне відповідачці ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 33,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 3442745) у межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1 499 381,42 грн.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Зубачик Н.Б.