Справа №: 398/6290/25
провадження №: 2/398/682/26
"25" березня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Москалик В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ситник І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Долина Людмила Григорівна до ОСОБА_2 , Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Універсальна товарна біржа «Партнер», про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Олександрійської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Універсальна товарна біржа «Партнер», про визнання договору купівлі-продажу дійсним (заява про зміну предмета позову від 13.03.2026). В обґрунтування позову вказав, що 18.01.2002 він та ОСОБА_3 уклали на Універсальній товарній біржі «Партнер» м. Олександрія договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Після укладення договору купівлі-продажу зазначеного будинку того ж дня 18.01.2002, позивач зареєстрував зазначений договір в БТІ. Оскільки законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, не передбачало обов`язкового нотаріального посвідчення зазначених договорів купівлі-продажу, таких дій останнім вчинено не було. В подальшому ОСОБА_1 переїхав проживати у спірний будинок, зареєстрував там своє місце проживання та проживає в ньому до теперішнього часу. Однак позивачу стало відомо, що зазначений договір купівлі-продажу в обов`язковому порядку повинен бути нотаріально завірений, інакше договір не має юридичної сили. Позивач намагався відшукати продавця будинку, ОСОБА_3 , однак, відшукати останню не вдалось, оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що повідомила її дочка - відповідач у справі ОСОБА_2 . З огляду на той факт, що у зв`язку зі смертю продавця та колишнього власника будинку АДРЕСА_1 , вже немає змоги нотаріально завірити договір купівлі-продажу, тому позивач вимушений звернутись до суду з зазначеним позовом.
Ухвалою суду від 05.11.2025 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.12.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
13.02.2025 представник позивача направила заяву про зміну предмета пред`явленого позову, зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 18.01.2002 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна. Вказаний договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально, всупереч вимогам ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР. Водночас, вказаний договір був укладений у письмовій формі та зареєстрований УТБ «Партнер». ОСОБА_1 повністю виконав умови договору, сплатив за придбане нерухоме майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу у судовому порядку недійсною не визнавалася. Враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, а також керуючись ч. 1 ст. 241 ЦПК України, заявляє про зміну предмета позову шляхом заміни раніше пред`явленої позовної вимоги вимогою про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований універсальною товарною біржею «Партнер» 18.01.2002 за № 3038/46 с. 284.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без їх участі.
Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до ст. ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали, відзивів на позовну заяву від відповідачів та пояснення від третьої особи до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Встановлено, що 18.01.2002 між продавцем ОСОБА_3 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , за згодою та за дорученням від якої діяла брокер ТОВ фірма «Інкопмарк» ОСОБА_4 , та покупцем ОСОБА_1 , за згодою та за дорученням від якого діяла брокер ТОВ фірма «Інкопмарк» ОСОБА_5 , було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Партнер» за № 778. Згідно з п. п. 1, 5, 7 цього договору продаж житлового будинку з надвірними будівлями вчинено за 1000 грн, які покупець передав продавцю повністю до підписання цього договору, покупець набуває право власності на вказаний житловий будинок з моменту укладення цього договору та реєстрації його на біржі.
Право власності на будинок АДРЕСА_1 28.01.2002 було зареєстровано Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2002, реєстровий № 3038/46 с 284, що підтверджується відмітками на договорі купівлі-продажу житлового будинку від 18.01.2002.
Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки спірні правовідносини виникли у 2002 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, зазначені цивільні відносини регулюються положеннями Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
При цьому, згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу.
При цьому, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст.15 Закону України «Про товарну біржу» згідно частини другої якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Дані положення були чинними і на час спірних правовідносин.
Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995, було передбачено таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею.
У п. 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 N 18/5, в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу, встановлено, що відповідно до чинного законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу).
Покупець ОСОБА_1 в установленому законом на час спірних правовідносин порядку, 28.01.2002 зареєстрував право власності на нерухоме майно в Олександрійському КМБТІ.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу сторонами досягнули згоди щодо всіх істотних умов цього договору, договір був виконаний сторонами, а саме продавець отримала кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну житловий будинок з надвірними будівлями, яке в установленому порядку було зареєстровано, а тому позовні вимоги про визнання договору-купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню.
Оскільки позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат з відповідача, то судові витрати слід залишити по фактично понесеним.
Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 19, 81, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який було зареєстровано 18.01.2002 Універсальною товарною біржею «Партнер», реєстраційний номер № 778.
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складене 25.03.2026.
Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Вікторія МОСКАЛИК