Провадження № 2/641/1226/2026 Справа № 641/9871/25
26 березня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Щепелевої Г.М.,
секретар судового засідання Масалова М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слобідського районного суду міста Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/9871/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, яка проживає з дитиною з інвалідністю,
ОСОБА_1 звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як одного з батьків, з ким проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що сторони з 26 квітня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою із інвалідністю (діагноз: аутізм важкого ступеня із значним порушенням мовлення та інтелекту на тлі органічного ураження та дисфункції головного мозку із значним порушенням функціонування, що вимагає стороннього догляду), інвалідність встановлена до 18 років. Починаючи з серпня 2025 року сторони мешкають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, дитиною не цікавиться, не приймає участь у вихованні, коштів і іншої допомоги на утримання сина не надає.
Ухвалою суду 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча неодноразово належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного вище, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що сторони з 26.04.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач та відповідач.
Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.10.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: дитячий аутізм важкого ступеня із значними порушеннями мовлення та інтелекту на тлі органічного ураження та дисфункції головного мозку із значним порушенням функціонування, що вимагає стороннього догляду. Симптоматична епілепсія, фокальні напади. Має інвалідність з 04.11.2021 встановлена підгрупа А.
Відповідно до копії посвідчення Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є отримувачем Державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю у зв`язку з чим призначена допомога до 18 років.
Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Так відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі ст. 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.
Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.
Правовідносини у справі, яка розглядається, стосуються стягнення аліментів на утримання дружини, яка здійснює опіку над неповнолітню дитиною.
У Сімейному кодексі України не встановлено мінімального та максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи, з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню.
Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Постановою Кабінету Міністрів України від 26лютого 1993р.№ 146 затверджений Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.
При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника, а саме наявність у нього інших осіб, яких він за законом повинен утримувати (дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення «сімейне становище», тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати.
Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини).
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, враховуючи стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , яка є дитиною з інвалідністю, та те, що стан його здоров`я вимагає постійного медичного спостереження та догляду, дитина проживає з матір`ю, позивачка опікується дитиною, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості самостійно себе забезпечувати фінансово, відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання матері дитини.
Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати ним аліменти на утримання дружини.
Судом встановлено, що на даний час позивачка, хоча отримує державну соціальну допомогу, однак потребує коштів на своє утримання і відповідач має можливість їх надавати.
Тому позовні вимоги, з врахуванням обставин справи підлягають частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, 16.12.2025 року та протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.190,199 СК України, ст.ст.12,13, 141,263,264,265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, яка проживає з дитиною з інвалідністю задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 16.12.2025 та протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М.Щепелева