Номер провадження: 22-ц/813/1656/26
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника УДАБК ОМР Рабюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської Ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2025 року, повний текст якого складено 22 січня 2025 року та ухваленого під головуванням судді Бузовського В.В., у цивільній справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської Ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко Ірина Олександрівна, про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О. та припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна,

встановив:

11.08.2023 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської Ради (далі УДБК ОМР) звернулось з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний реєстратор Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О., про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О. та припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою позицію позивач обґрунтовував тим, що відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 27 від 18.05.2020 року відповідач здійснював реконструкцію належного йому на праві власності житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Реконструкція проводилася на підставі будівельного паспорту. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно було зареєстроване право власності на домоволодіння, загальною площею 279,4 кв.м, житловою площею 146,0 кв.м, власник - ОСОБА_1 .

Відповідно до будівельного паспорту запроектовано реконструкцію об`єкта під двоповерховий житловий будинок з двоповерховою будівлею літньої кухні з майстернею.

Під час виїзду на місце для проведення перевірок 25.04.2023 та 31.05.2024 року було встановлено, що фактично виконані роботи з реконструкції житлового будинку літ. «А», майстерні літ. «Б», влаштовано навіс літ. «Г», терасу, літ. «В», вбиральню літ. «Д», літній душ літ. «Е», що підтверджується технічним паспортом від 1.12.2022 року.

Однак на місці вбиральні літ. «Д», літнього душу літ. «Е» згідно технічного паспорту від 5.06.2018 року було встановлено, що тривають будівельні роботи двоповерхової будівлі літньої кухні, а даний об`єкт не відображено у технічному паспорті від 01.12.2022 року. Дані будівельно-монтажні роботи виконуються власником ОСОБА_1 на відстані менше 2 м від існуючої будівлі, розташованої на суміжній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як будівництво ведеться на відстані менше 2 м від існуючої будівлі, розташованій на суміжній земельній ділянці, то це порушує Державні будівельні норми (далі ДБН) Б. 2.2-12:2018.

Таким чином позивач вважав, що ОСОБА_1 при поданні декларації про готовність об`єкта до експлуатації не було зазначено той факт, що ним ведеться будівництво з порушенням ДБН, а відтак дане будівництво є самочинним.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, скасувати рішення про реєстрацію права власності та припинити право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна,

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 року у задоволенні позову УДБК ОМР було відмовлено (т.2, а.с.144-149).

В апеляційній скарзі УДБК ОМР ставить питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.152-156).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її необгрунтованість (т.2, а.с.189-197).

Вирішуючи питання про слухання справи, у відкритому судовому засіданні, за участю представника УДАБК ОМР Рабюк І.О., у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.242-246).

При цьому колегія суддів враховує заяву Державного реєстратора відділу «Надання адміністративних послуг» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про розгляд справи буз її участі (т.2, а.с.249).

Також буда враховане клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи без його особистої участі (т.2, а.с.223).

Крім того, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю представника апелянта - УДАБК ОМР Рабюк І.О., у відсутність інших учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї (т.2, а.с.189-197), колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено той факт, що реконструкція належного ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , проводилася з порушенням норм чинного законодавства.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитись, з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 27 від 18.05.2020 року відповідач ОСОБА_1 , на підставі будівельного паспорту, здійснював реконструкцію належного йому на праві власності житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 було зареєстроване право власності на домоволодіння загальною площею 279,4 кв.м, житловою площею 146,0 кв.м, в той час як йому на праві власності належав вказаний житловий будинок, площею 59,8 кв. м. (т.1, а.с.54, 58, 64-68, 125).

Відповідно до будівельного паспорту запроектовано реконструкцію об`єкта під двоповерховий житловий будинок з двоповерховою будівлею літньої кухні з майстернею (т.1, а.с.43-45). Під час виїзду на місце для проведення перевірок 25.04.2023 та 31.05.2024 року було встановлено, що фактично виконані роботи з реконструкції житлового будинку літ. «А», майстерні літ. «Б», влаштовано навіс літ. «Г», терасу, літ. «В», вбиральню літ. «Д», літній душ літ. «Е», що підтверджується технічним паспортом від 01.12.2022 року. Однак на місці вбиральні літ. «Д», літнього душу літ. «Е» згідно технічного паспорту від 05.06.2018 року тривають будівельні роботи двоповерхової будівлі літньої кухні, а даний об`єкт не відображено у технічному паспорті від 01.12.2022 року. Дані будівельно-монтажні роботи виконуються власником ОСОБА_1 на відстані менше 2 м від існуючої будівлі, розташованій на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як будівництво ведеться на відстані менше 2 м від існуючої будівлі, розташованій на суміжній ділянці, то це порушує ДБН Б. 2.2-12:2018. Таким чином апелянт вважав, що ОСОБА_1 при подані декларації про готовність об`єкта до експлуатації не зазначив той факт, що ним ведеться будівництво з порушенням ДБН, а відтак дане будівництво є самочинним.

Посилаючись на зазначені обставини, а також з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_1 при поданні декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не зазначив той факт, що ним ведеться будівництво з порушенням ДБН, позивач просив скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, скасувати рішення про реєстрацію права власності та припинити право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна (індексний номер 101), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно ч. 4 ст. 26, ст. 27, п.1 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, після завершення реконструкції відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПП «Берман» для проведення технічної інвентаризації. Провівши технічну інвентаризацію ПП «Берман» 01.12.2022 року видало відповідачу технічний паспорт (т.1, а.с. 104).

Однак, як було вказано вище, 02.05.2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до УДАБК ОМР декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту, та яка була зареєстрована 23.05.2023 року за № ОД 39 т.1, а.с. 13, т.2, а.с. 29).

В подальшому, а саме 26.05.2023 року відповідач ОСОБА_1 на підставі вищевказаної декларації про готовність до експлуатації об`єкта, було зареєстроване за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння загальною площею 279,4 кв.м, житловою площею 146 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, 26.05.2023 року відповідач ОСОБА_1 набув право власності, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту № НОМЕР_1 від 23.05.2023,

Разом з тим, всі вищевикладені обставини, які зазначив позивач, не спростовані матеріалами справи, а тому свідчать про те, що реконструкція вищевказаного об`єкту будівництва, (а фактично будівництво) є самочинною, а відтак реєстрація права власності відбулася на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка містить недостовірні дані.

Так, за приписами ч. 1 ст. 376 ЦК України закріплено поняття самочинного будівництва, за яким житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, у тому числі якщо вони збудовані з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту звернення головного спеціаліста відділу дозвільно-декларативних процедур ОСОБА_2 до начальника УДАБК ОМР № 01-18 138-41в від 23.05.2023 (т.1, а.с.12), вбачається, що після реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації вона звернулася до начальника УДАБК ОМР з проханням призначити позапланову перевірку достовірності даних, наведених у повідомлені про початок виконання підготовчих робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації на підставі абз. 4 п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ № 533 від 26.05.2011 (далі - Порядок КМУ №553).

Разом з тим, 31.05.2023 року перевірка проводилася не у відповідності до абзацу 4 п. 7 Порядку КМУ № 533, а у відповідності до Порядку КМУ № 135, про що буде вказано нижче, та внаслідок чого було складено Акт, яким було встановлено, що фактично відповідачем ОСОБА_1 були виконані роботи з реконструкції житлового будинку літ. «А», майстерні літ. «Б», влаштовано навіс літ. «Г», терасу, літ. «В», вбиральню літ. «Д», літній душ літ. «Е», що підтверджується технічним паспортом від 01.12.2022 року.

Однак на місці вбиральні літ. «Д», літнього душу літ. «Е» згідно технічного паспорту від 5.06.2018 року було встановлено, що тривають будівельні роботи двоповерхової будівлі літньої кухні, а даний об`єкт не відображено у технічному паспорті від 01.12.2022 року. Дані будівельно-монтажні роботи виконуються власником ОСОБА_1 на відстані менше 2 м від існуючої будівлі, розташованої на суміжній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.20).

Зазначені обставини свідчать про те, що позовні вимоги УДАБК ОМР фактично підлягають задоволенню, за виключенням скасування рішення державного реєстратора Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О., оскільки судове рішення про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, є підставою для скасування рішення державного реєстратора Красносільської сільської ради Одеської області про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості і поновлення попередньої державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 .

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Тобто, за змістом наведеної правової норми в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, на відміну від положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в попередній редакції (до 16 січня 2020 року), яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, на даний час способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в його постановах від 07.02.2024 року, у справі № 914/1986/19, від 16.11.2022 року, у справі № 522/11277/18 від 20.11.2024.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 2.1., п. 2.2.4. Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (УДАБК ОМР), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 04.12.2024 № 2575-VIH, основним завданням УДАБК ОМР є здійснення на території м. Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до чинного законодавства України.

Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проєктування об`єктів містобудування, проєктної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси.

Повноваження УДАБК ОМР щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року (далі-Порядок №553).

При цьому колегія суддів зазначає, що Порядок КМУ № 553 визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проєктувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Разом з тим, згідно з постановою КМУ № 303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (станом на день виникнення спірних правовідносин), дійсно було припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану.

Таким чином УДАБК ОМР було позбавлене можливості проводити заходи державного архітектурно-будівельного контролю, та відповідно складати документи за результатами таких заходів, а саме: акти, протоколи, приписи та приймати постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому єдиним механізмом реагування на факти самочинного будівництва в м. Одесі було проведення обстежень відповідно до приписів Порядку взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій ОМР з питань, пов`язаних із виявленням самочинного будівництва у місті Одесі та вжиттям заходів реагування, затвердженого рішенням виконавчого комітету ОМР від 29.03.2018 року №135 (далі - Порядок КМУ № 135).

Зазначене свідчить про те, що припинення проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану не позбавляє органи місцевого самоврядування обов`язку виконувати інші повноваження, зокрема передбачені Порядком № 135, та складати Акти обстеження об`єкту містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що 31.05.2023 року перевірка проводилась УДАБК ОМР у відповідності до абзацу 4 п.7 Порядку №553, є помилковим, так як УДАБК ОМР 31.05.2023 не проводився позаплановий захід державного контролю за адресою: м. Одеса, Суворовський р-н, вул. Залізнична, 77, у відповідності до Порядку КМУ № 553, оскільки посадовою особою УДАБК ОМР спільно з представником Суворовської районної адміністрації ОМР було здійснено комісійне обстеження об`єкта за вказаною адресою відповідно до Порядку КМУ № 135.

Як було вказано вище, за результатом обстеження було складено відповідний Акт обстеження об`єкту містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси від 31.05.2023.

Згідно з вказаним Актом обстеження було встановлено, що фактично відповідачем були виконані роботи з реконструкції житлового будинку літ. «А», майстерні літ. «Б», влаштовано навіс літ. «Г», терасу літ. «В», вбиральню літ. «Д», літній душ літ. «Е», що підтверджується технічним паспортом від 01.12.2022 року.

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 26.05.2023 було зареєстровано право власності на домоволодіння загальною площею 279,4м2, житлова - 146,0м2, власник ОСОБА_1 .

Як було вказано вище, відповідно до будівельного паспорту загальна площа будинку складає 287,6м2, житлова - 176,1м2, підсобна - 111,5м2, кількість поверхів - 2, загальна площа літньої кухні з майстернею складає 130,1 м2.

Відповідно до технічного паспорту від 01.12.2022 року загальна площа житлового будинку складає 279,4м2, житлова площа - 146,0м2, підсобна площа - 133,4м2, кількість поверхів - 2, загальна площа майстерні складає 19,8м2 (т.2, а.с.112-121).

У відповідності до наявних креслень в житловому будинку літ. «А» в прим. 107 (гардеробна) та 108 (кладова) влаштовані віконні отвори, що не відповідає графічним матеріалам. Приміщення 107 переобладнано в кабінет, приміщення 108 - в житлову (ТП від 01.12.2022).

Також, власником ОСОБА_1 було здійснено перепланування прим. 109 (житлова), 110 (коридор), 111 (кухня) в одне приміщення кухні.

Також перенесені місця розташування вбиральні літ. «Д» та літнього душу літ. «Е».

На місці вбиральні, літ. «Д» та літнього душу, літ. «Е» (згідно технічного паспорту від 05.06.2018) тривають будівельні роботи з будівництва нової двоповерхової будівлі літної кухні.

Зазначений незавершений об`єкт будівництва не відображено у технічному паспорті від 01.12.2022 року.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що складання Акту комісійного обстеження за результатом здійснення посадовими особами УДАБК ОМР, із залученням представника Суворовської районної адміністрації, не суперечить чинному законодавству, а є відповідним додатком до Порядку №135 від 29.03.2018 року. Тому твердження суду першої інстанції щодо того, що УДАБК ОМР вийшло за межі наданих їм законом повноважень при складанні відповідного Акту, є помилковими.

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що за результатами обстежень було встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_1 допущені порушення ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» та допущено внесення недостовірних даних у декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту (ОД39) за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що виготовлення технічного паспорту було здійснено МПП «БЕРМАН» з порушенням наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України Міністерства юстиції України від 24.05.2001 № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», в частині встановлення наявності господарських будівель та споруд.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 виконані будівельно-монтажні роботи з нового будівництва двоповерхової будівлі літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває на відстані орієнтовно 2 м від існуючої будівлі, розташованої на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи зазначений спір, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» - будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проєктної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За змістом п. 6.1.40, п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» при розташуванні житлових будинків та громадських будівель на земельних ділянках, необхідно забезпечувати вимоги санітарних та пожежних норм, у тому числі для житлових та громадських будинків на суміжних земельних ділянках.

В даному випадку, в умовах забудови, що склалися, протипожежні відстані між житловими будинками, не дотримані.

З цих підстав, слід дійти висновку про те, що під час проведення комісійного обстеження, комісією було встановлено порушення вимог п. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Таким чином, зазначивши в декларації те, що будівництво здійснено з дотриманням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил, в тому числі щодо пожежної безпеки, відповідачем ОСОБА_1 було наведено недостовірні дані, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

За наведених підстав, колегія суддів приходить висновку, що позовна вимога про скасування рішення про реєстрацію права власності не підлягає задоволенню, оскільки реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження, з залишенням попереднього запису.

При цьому, колегія суддів зазначає, що визнання та підтвердження державою факту набуття особами права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є неприпустимим, адже прямо суперечить вимогам чинного законодавства.

Даний висновок суду повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.06.2023 № 539/5295/21, де висловлювалась позиція, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації.

При дослідженні матеріалів справи та існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити постанову, якою позовні вимоги УДАБК ОМР до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О., про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О. та припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, слід задовольнити частково та скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 25.05.2023 № ОД39 на реконструкцію житлового будинку під житловий будинок та літню кухню з майстернею за адресою: АДРЕСА_1 , у звязку з чим припинити право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що стосується посилання відповідача ОСОБА_1 на Витяги з ЄРДР №№ 0000098, 0000099, 0000100 (т.2, а.с.72, 73, 80), то колегія суддів виходить із того, що матеріали справи не мають доказів визнання будь-яких осіб винними по вищевказаним Витягам з ЄРДР, крім того зазначені обставини не можуть бути підставою для здійснення реконструкції житлового будинку (фактичного самочинного будівництва) з порушенням ДБН.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь УДАБК ОМР судовий збір у загальному розмірі 15 030,40 грн., із яких 5 368,00 грн. за подання позову (т.1, а.с.155) і 9 662,40 грн. за подання апеляційної скарги (т.2 а.с.173).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко Ірина Олександрівна, про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора Красносільської сільської ради Одеської області Антоненко І.О. та припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, задовольнити частково.

Скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 25.05.2023 № ОД39 на «Реконструкцію житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «В» під житловий будинок та літню кухню з майстернею за адресою: АДРЕСА_1 ».

Припинити право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна (індексний номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАД, , судовий збір у загальному розмірі 15 030,40 грн. (п`ятнадцять тисяч тридцять гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через надмірне навантаження справ на одного суддю Одеського апеляційного суду, а також через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, повне судове рішення складено 26.03.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева