Справа № 638/1476/26
Провадження № 2/638/4965/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25.03.2026 Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Черкашиної А. П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_3 тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 30.10.2035 року продовжити стягнення на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом 5 609.

Від шлюбу у подружжя народилися діти: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 виданого 03 листопад 2017 року Харківським міським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №3928 та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 виданого 18 грудня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5535, які проживають позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позивачка позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно.

Так, відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом 5 609.

Від шлюбу у подружжя народилися діти: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 виданого 03 листопад 2017 року Харківським міським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №3928 та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 виданого 18 грудня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №5535.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

З роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, в тому числі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на одну дитину, та 1/3 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на двох дітей вважається безспірним і таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що на утриманні позивача перебувають двоє малолітніх дітей сторін.

Відповідно до частини 2 статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Водночас частина 3 статті 183 СК України передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Зазначений автоматичний механізм зменшення розміру аліментів є диспозитивним та застосовується лише за умови, що ніхто з батьків не звернувся до суду із відповідною вимогою. У даній справі позивач реалізувала своє право, передбачене частиною 1 статті 183 СК України, та заявила вимогу про визначення розміру аліментів на молодшу дитину на період після досягнення повноліття старшою дитиною, що виключає застосування автоматичного механізму частини 3 статті 183 СК України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд, з урахуванням обставин, передбачених статтею 182 СК України, зокрема віку дітей, стану їх здоров`я, матеріального становища сторін, вважає такий розмір необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку обох дітей.

Водночас, визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 на період після досягнення ОСОБА_3 повноліття, суд враховує, що потреби дитини, яка залишається на утриманні одного з батьків, не зменшуються пропорційно кількості утримуваних дітей. Застосування автоматичного механізму частини 3 статті 183 СК України призвело б до зменшення розміру аліментів на молодшу дитину до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що не відповідає принципу необхідності та достатності аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, закріпленому у частині 2 статті 182 СК України.

За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача з моменту досягнення ОСОБА_3 повноліття і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, оскільки такий розмір є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, встановлених судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_3 тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 30.10.2035 року продовжити стягнення на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) у розмірі аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід Держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. (Одну тисячу триста тридцять одну двадцять копійок).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25 березня 2026 року.

Суддя: Т. В. ШТИХ