Дата документу 27.03.2026
Справа № 334/5036/25
Провадження № 2/334/206/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

за участю секретаря Мохунь М.С.,

прокурора Тімченка В.М.,

представника позивача Запорізької міської ради Михайловського Д.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Шевейка Романа Ігоровича, який діє в інтересах держави в особі позивача Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025 року заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Шевейка Романа Ігоровича, який діє в інтересах держави в особі позивача Запорізької міської ради, використовуючи систему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у загальному розмірі 226 688,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави у сфері використання земель комунальної власності.

Як убачається з матеріалів позову, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:023:0256 площею 0,0556 га; :04:023:0032 площею 0,0410 га, які є об`єктами цивільних прав.

27.08.2008 між Запорізькою міською радою та ПП ВКФ «Тетяна» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256 строком на 10 років, який припинив свою дію 02.09.2018, при цьому відомості про його продовження відсутні.

У подальшому, на підставі договору про спільне інвестування будівництва від 01.03.2016 та інших правовстановлюючих документів, 18.05.2016 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна торговельні павільйони (літ. В, Ж, Д, З, А), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі відбулося відчуження часток у праві власності на окремі об`єкти нерухомості, зокрема:

13.03.2018 ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_4 21/100 частки павільйону літ. З;

02.02.2021 ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_3 3/5 частки павільйону літ. Ж,

у зв`язку з чим за відповідачами виникло право спільної часткової власності на відповідні об`єкти нерухомості.

Як зазначає позивач, вказані об`єкти нерухомості розташовані одночасно на двох суміжних земельних ділянках з кадастровими номерами :04:023:0256 та :04:023:0032, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя.

Разом з тим, лише 08.01.2024 між Запорізькою міською радою та відповідачами укладено договори оренди зазначених земельних ділянок, тоді як у період з 02.09.2018 по 07.01.2024 відповідачі фактично користувалися ними без достатньої правової підстави та без оформлення права оренди.

При цьому, відповідно до інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області, відповідачі у зазначений період не звітували та не сплачували плату за користування земельними ділянками.

Позивачем зазначено, що у зв`язку з фактичним користуванням земельними ділянками без правовстановлюючих документів відповідачі зберегли у себе кошти, які повинні були сплатити як орендну плату, внаслідок чого Запорізькою міською радою не отримано відповідні доходи.

З метою визначення розміру таких доходів позивачем здійснено розрахунок на підставі нормативної грошової оцінки земельних ділянок та встановленого розміру орендної плати (3% від нормативної грошової оцінки), відповідно до рішень Запорізької міської ради.

Так, розмір недоотриманого доходу за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256 за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 становить 126 656,21 грн, який визначено з урахуванням щорічних нарахувань:

за 2018 рік 4 811,56 грн;

за 2019 рік 41 775,31 грн;

за 2020 рік 38 294,03 грн;

за 2021 рік 41 775,31 грн.

Аналогічно, розмір недоотриманого доходу за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0032 за той самий період становить 100 032,38 грн, у тому числі:

за 2018 рік 10 182,92 грн;

за 2019 рік 30 805,53 грн;

за 2020 рік 28 238,40 грн;

за 2021 рік 30 805,53 грн.

Позивач зазначає, що визначення розміру підлягаючих стягненню сум здійснено з урахуванням часток відповідачів у праві власності на об`єкти нерухомості та періодів набуття такого права.

Зокрема, ОСОБА_1 є основним користувачем земельних ділянок протягом усього спірного періоду, тоді як ОСОБА_3 набув право власності лише з 02.02.2021, а ОСОБА_4 з 13.03.2018, що обумовлює пропорційний розподіл сум між відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями статей 12121214 Цивільного кодексу України, відповідно до яких особа, яка без достатньої правової підстави зберегла у себе майно або кошти за рахунок іншої особи, зобов`язана повернути такі кошти, а також нормами земельного законодавства щодо обов`язковості платного використання земель.

Крім того, прокурор зазначає, що Запорізька міська рада як уповноважений орган не вжила заходів щодо захисту інтересів держави та стягнення зазначених коштів, що стало підставою для звернення до суду в порядку представництва інтересів держави.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 210 088,79 грн як суму безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками; з ОСОБА_3 8 857,03 грн, визначених пропорційно його частці та періоду користування; з ОСОБА_4 7 742,77 грн, також визначених з урахуванням частки у праві власності та понесені судові витрати пропорційно заявленим позовним вимогам.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 25.06.2025 року, було задоволено заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Шевейка Романа Ігоровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Шевейка Романа Ігоровича, який діє в інтересах держави в особі позивача Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна. Накладено арешт на нерухоме майно: павільйон літ.А., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми 210 088,79 грн., заявленої до стягнення з неї.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 25.06.2025 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

09.07.2025 року, через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Вишнякова Д.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому просив в позовних вимогах до ОСОБА_4 відмовити. Відзив обґрунтований тим, що підставою подання позовної заяви до суду Позивач зазначає ту обставину, що ОСОБА_4 користувався земельними ділянками з кадастровими номерами :04:023:0256 та :04:023:0032 без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим ОСОБА_4 повинен відшкодувати Позивачу дохід, який ОСОБА_4 одержав у вигляді несплаченої орендної плати. Ці твердження Позивача є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так, 17.03.2025 року ОСОБА_4 було сплачено плату за користування вищезазначеними земельним ділянками, навіть у сумах, що перевищують ціну позову.

09.07.2026 року, через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Галіченка Б.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Обґрунтовуючи свою позицію, сторона відповідача посилається на те, що відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України обов`язок повернення безпідставно збережених коштів можливий лише за умови наявності у позивача права вимоги, яке, у свою чергу, прямо залежить від наявності у нього права власності на відповідне майно у спірний період. Разом з тим, як зазначено у відзиві, відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. З наданих до позовної заяви доказів, зокрема копій інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що право власності Запорізької міської ради на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :04:023:0256 та :04:023:0032 зареєстровано лише 09.06.2023 року, тобто після закінчення періоду, за який заявлено вимоги про стягнення коштів (20182021 роки). Таким чином, на думку відповідача, у спірний період право власності позивача на зазначені земельні ділянки не було належним чином підтверджено, що виключає можливість виникнення у нього права вимоги щодо стягнення коштів за користування ними.

Крім того, у відзиві наведено заперечення щодо правильності розрахунку суми заявлених до стягнення коштів. Так, відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації. Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2024 № 6-28-0.222-600/2-24, коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки застосовуються кумулятивно, залежно від року проведення оцінки. Водночас, як зазначає сторона відповідача, позивачем у розрахунках застосовано завищену нормативну грошову оцінку.

Зокрема, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256:

- за 2018 рік нормативна грошова оцінка становить 897 162,46 грн, що обчислюється як: 446 540,28 грн (базова оцінка станом на 2008 рік) ? 1,059 (2009 р.) ? 1 (20102013 рр.) ? 1,249 (2014 р.) ? 1,433 (2015 р.) ? 1,06 (2016 р.) ? 1 (20172018 рр.), тоді як позивачем визначено 1 392 510,23 грн, що є завищенням більш ніж у 1,55 раза;

- аналогічні розбіжності, за твердженням відповідача, містяться і за 2019 та 2020 роки, де фактична НГО становить 897 162,46 грн, однак позивач застосовує 1 392 510,23 грн;

- за 2021 рік нормативна грошова оцінка становить 986 878,71 грн (з урахуванням коефіцієнта індексації 1,1), тоді як позивач також використовує показник 1 392 510,23 грн., що призводить до завищення майже у 1,41 рази.

Таким чином, на думку відповідача, розрахунок позивача є необґрунтованим та таким, що призводить до безпідставного збільшення розміру заявлених до стягнення коштів. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0032, сторона відповідача ОСОБА_1 зазначає, що надані позивачем матеріали не містять належних доказів визначення нормативної грошової оцінки за спірний період 20182021 років, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума в цій частині є недоведеною.

16.07.2025 року до суду від керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Яйлова К.В., який діє в інтересах держави в особі позивача Запорізької міської ради подано відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_1 . У відповіді на відзив зазначив, що прокурор заперечує доводи відповідача та вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи. Зокрема, у відповіді на відзив зазначено, що доводи представника відповідача Фільченкової З.В. щодо відсутності у Запорізької міської ради права комунальної власності на спірні земельні ділянки у період з 02.09.2018 по 31.12.2021 є помилковими. Прокурор вказує, що відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, статей 83, 122, 125 Земельного кодексу України, а також Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України № 5245-VI «Про розмежування земель державної та комунальної власності», земельні ділянки, розташовані в межах населених пунктів, належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. При цьому, як зазначено у відповіді на відзив, сам факт відсутності державної реєстрації права комунальної власності на спірні земельні ділянки до 09.06.2023 не впливає на виникнення такого права, оскільки воно виникає на підставі закону, а державна реєстрація є лише підтвердженням такого права. Крім того, прокурор посилається на положення статті 79-1 Земельного кодексу України, відповідно до яких формування земельної ділянки та її державна реєстрація як об`єкта цивільних прав не звільняє власників об`єктів нерухомості від обов`язку оформлення прав на земельну ділянку та внесення плати за її фактичне використання. Також у відповіді на відзив зазначено, що відповідачі у період з 02.09.2018 по 07.01.2024 фактично користувалися земельними ділянками з кадастровими номерами :04:023:0256 та :04:023:0032 без належних правовстановлюючих документів, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відомостями з Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та укладеними договорами оренди лише 08.01.2024. Щодо доводів відповідача про неправомірність розрахунків недоотриманих доходів, прокурор у відповіді на відзив зазначає, що такі доводи є необґрунтованими, оскільки розрахунок здійснено на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 28.02.2024 № НВ-024 та № НВ-024. При цьому враховано положення статті 289 Податкового кодексу України щодо застосування коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, а також використано офіційні дані Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Прокурор також зазначає, що відсутність витягів про нормативну грошову оцінку за кожен окремий рік не свідчить про недостовірність розрахунку, оскільки визначення показників здійснюється шляхом застосування коефіцієнтів індексації до базового значення, що не потребує спеціальних знань. Також прокурор посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, відповідно до якої витяг з нормативної грошової оцінки може підтверджувати розмір такої оцінки як на момент його видачі, так і за попередній період, за умови відсутності змін у нормативній грошовій оцінці.

22.07.2026 року, через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Галіченка Б.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити повністю. Представник відповідача зазначив, що доводи прокурора щодо наявності у Запорізької міської ради права комунальної власності на спірні земельні ділянки є помилковими, оскільки, на його думку, право власності на земельну ділянку виникає виключно з моменту державної реєстрації такого права. При цьому представник відповідача ОСОБА_1 посилається на положення статей 125, 126 Земельного кодексу України, відповідно до яких право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації, та вважає, що до моменту здійснення такої реєстрації у позивача відсутнє право вимагати будь-яких платежів за користування земельною ділянкою. Використання відповідачами земельних ділянок здійснювалось у зв`язку з набуттям ними права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на цих земельних ділянках, а тому такі правовідносини не можуть розцінюватися як безпідставне користування. Окремо у запереченнях наголошено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичне користування відповідачами саме спірними земельними ділянками у заявлений період, а також не підтверджено розмір заявлених до стягнення коштів. Щодо розрахунку суми недоотриманих доходів, представник відповідача ОСОБА_1 зазначає, що такий розрахунок є необґрунтованим, оскільки здійснений із застосуванням нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 2024 рік, що, на його думку, суперечить вимогам законодавства. Зокрема, у запереченнях вказано, що прокурор безпідставно застосував коефіцієнти індексації до показників нормативної грошової оцінки, не врахувавши, що така оцінка повинна визначатися окремо за кожен відповідний рік, а не шляхом зворотного розрахунку. Відсутність витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за кожен окремий рік унеможливлює правильне визначення розміру заявлених до стягнення сум. Також представник відповідача наголошує, що прокурором не доведено факту отримання відповідачами доходу від використання земельних ділянок, а відтак відсутні підстави для застосування конструкції безпідставного збагачення. Позивачем не доведено наявності шкоди або збитків, завданих територіальній громаді, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та заявленими до стягнення сумами.

11.08.2025 року, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», подав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Просив суд залучити до участі у справі № 334/5036/25 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: - ЗАПОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ФІЛІЯ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ДЕРЖАВНОГО ЗЕМЕЛЬНОГО КАДАСТРУ».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2025 року, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Галіченка Б.В. про залучення третьої особи було відмовлено.

02.09.2025 року, заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Руденко Ірина подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила суд прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову у справі №334/5035/26 та вважати позовні вимоги заявлені у первинній позовній заяві викладеними в наступній редакції:

1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 року по 31.12.2021 року у розмірі 210 088,79 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 року по 31.12.2021 року у розмірі 8 857,03 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кошті, витрачені у 2025 році на сплату судового збору у розмірі 2 627,35 грн.

Заява обґрунтована тим, що з відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем ОСОБА_4 стало відомо, що останній 17.03.2025 року сплатив на рахунок Запорізької міської ради 5921,75 грн. за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0032 у розмірі 5921,75 грн. та за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256 у розмірі 7746,32 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2025 року, заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Руденко Ірини заяву про зміну предмету позову було задоволено. Прийнято заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя про зміну предмету позову, долучено її до матеріалів справи. Продовжити розгляд справи з урахуванням вказаної заяви та вважати позовні вимоги заявлені у позовній заяві викладеними в наступній редакції:

1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 року по 31.12.2021 року у розмірі 210 088,79 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 року по 31.12.2021 року у розмірі 8 857,03 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кошті, витрачені у 2025 році на сплату судового збору у розмірі 2 627,35 грн.

30.10.2025 року, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», подав контр-розрахунок відповідача ОСОБА_1 в якому зазначив, що із заявленої до стягнення загальної суми 210 088,79 грн., в т.ч. 117 450,28 грн. за земельну ділянку к.н. :04:023:0256, сума фактично сплачених за дорученням ОСОБА_1 грошових коштів в еквіваленті орендних платежів за вказану земельну ділянку становить 81 658,13 грн., а тому просить суд долучити до матеріалів справи надані платіжні квитанції та врахувати здійснені платежі, тобто у стягненні усієї заявленої суми 210 088,79 грн. відмовити.

15.01.2026 року, заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя, використовуючи систему «Електронний суд» подала письмові додаткові пояснення в яких вказала, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 09.06.2023 внесено запис про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки із зазначенням дати укладення договору 09.03.2010, строку його дії 10 років та дати закінчення 09.03.2020. Такі відомості є недостовірними та суперечать фактичним обставинам справи, оскільки дата 09.03.2010 пов`язана з проведенням державної реєстрації земельної ділянки у кадастрі та не є датою укладення договору оренди, який фактично укладено 27.08.2008, що не заперечується сторонами. Прокурор також зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки 01.09.2018 відомості про його продовження відсутні, а відповідачами не надано суду доказів укладення нового договору оренди чи пролонгації попереднього, що свідчить про відсутність правових підстав для подальшого користування земельною ділянкою. Щодо доводів відповідача про сплату коштів у рахунок орендної плати у період 20182021 років, прокурор зазначає, що наданий відповідачем контррозрахунок та квитанції не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки з їх змісту неможливо встановити, за яку саме земельну ділянку здійснювалася оплата, а відтак такі докази не спростовують факту безпідставного користування земельною ділянкою. У додаткових поясненнях прокурор також обґрунтовує наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави у суді, посилаючись на положення статті 131-1 Конституції України та правові позиції Конституційного Суду України, відповідно до яких таке представництво допускається у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави та відсутності належного їх захисту з боку уповноважених органів. Прокурор зазначає, що у даному випадку має місце недоотримання місцевим бюджетом доходів у вигляді орендної плати за землю, що є складовою доходів територіальної громади, а також звертає увагу на суспільну значущість належного наповнення бюджету в умовах воєнного стану та дефіциту бюджетних коштів.

16.02.2026 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про врахування судом добровільно сплаченої відповідачем суми в якому зазначив, що під час вирішення справи по суті ним були сплачені грошові кошти за спірний період у розмірі 8857,03 грн.

17.03.2026 року, через систему «Електронний суд» від представника позивача Запорізької міської ради Михайловського Д.С. надійшла заява в якій представник просив долучити до матеріалів справи повідомлення Департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 13.03.2026 №06.1-14/494 на підтвердження ОСОБА_3 оплати за фактичне користування земельною ділянкою.

21.03.2026 року, через систему «Електронний суд», заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Руденко І.Я. подала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог. Просила закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору провадження у справі № 334/5036/25 за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в частині позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради коштів в сумі 8 857,03 грн. за період використання земельних ділянок з 02.09.2018 по 31.12.2021. Клопотання обґрунтовано тим, що після відкриття провадження у справі № 334/5036/25 відповідачем ОСОБА_3 у повному обсязі виконані позовні вимоги прокурора щодо стягнення з нього коштів на рахунок Запорізької міської ради в розмірі 8 857,03 грн. за фактичне використання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:023:0256, :04:023:0032 у період з 02.09.2018 по 31.12.2021, тому наразі відсутній предмет спору у вказаній справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 , що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 23.03.2026 року, заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Руденко Інни Ярославівни про закриття провадження у справі в частині позовних вимог було задоволено. Закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору провадження у справі № 334/5036/25 за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в частині позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради коштів в сумі 8 857,03 грн за період використання земельних ділянок з 02.09.2018 по 31.12.2021.

В судовому засіданні 23.03.2026 року, прокурор Тімченко В.М. позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 у розмірі 210 088,79 грн. та судові витрати зі сплати судового збору, підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник Запорізької міської ради Михайловський Д.С. позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 у розмірі 210 088,79 грн. та судові витрати зі сплати судового збору, підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримала судову повістку на 23.03.2026 року особисто 21.02.2026 року. Адвокат Галіченко Б.В. судову повістку на 23.03.2026 року отримав особисто в електронному кабінеті в системі «Електронний суд».

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру державна проведено державну реєстрацію наступних земельних ділянок, зокрема: - 09.03.2010 проведено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256, площею 0,0556 га; - 12.08.2008 проведено реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0032, площею 0,0410 га. (а.с.15-16, 17-19)

27 серпня 2008 року між Запорізькою міською радою та Приватним підприємством виробничо-комерційна фірма «Тетяна» () було укладено Договір оренди землі. (а.с.20-22)

Відповідно до п.п. 1,2, 8 Договору, ПП ВКФ «Тетяна» у строкове платне користування передано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер :04:023:0256) площею 0,0556 га, адреса АДРЕСА_1 ) для розташування павільйонів роздрібної торгівлі строком на 10 років. (а.с.20)

Договір оренди зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.09.2008 за № 99. (а.с.23)

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, відомості про продовження строку дії договору оренди землі з ПП ВКФ «Тетяна» після його закінчення терміну дії (02.09.2018) відсутні.

01.03.2016 між ПП ВКФ «Тетяна» та ОСОБА_1 укладено договір про спільне інвестування будівництва зупинкового торгівельного комплексу за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.33)

Відповідно до п.2.4. цього Договору після введення об`єкту в експлуатацію, при повній сплаті пайової участі, сторони договору набувають право власності на об`єкти в наступному порядку: - ПП ВКФ «Тетяна» не набуває права власності; - ОСОБА_1 набуває право власності на 1/1 частину об`єкту.

Згідно інформаційної довідки 429647742 від 03.06.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі Договору про спільне інвестування будівництва, договору оренди землі від 27.08.2008, декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 22.04.2016 № ЗП 03, технічного паспорту на будівлю від 11.04.2016 за ОСОБА_1 18.05.2016 здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме: - павільйон літ.В площею 158,4 кв.м. (РНОНМ 01); - павільйон літ.Ж площею 186,3 кв.м. (РНОНМ 01); - павільйон літ.Д площею 88,1 кв.м. (РНОНМ 01); - павільйон літ.З площею 139,5 кв.м. (РНОНМ 01); - павільйон літ.А площею 62,8 кв.м. (РНОНМ 01). (а.с.26-28)

Також з вищевказаної інформаційної довідки 429647742 від 03.06.2025 року вбачається, що 02.02.2021 на підставі укладеного договору дарування № 38 ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_3 у власність 3/5 часток об`єкта нерухомого майна, а саме: павільйону літ.Ж (РНОНМ 01). Цього ж дня (02.02.2021) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна (павільйон літ.Ж), зокрема за ОСОБА_1 зареєстровано 2/5 частки об`єкта, а за ОСОБА_3 3/5 частки.

13.03.2018 на підставі укладеного договору купівлі-продажу № 152 ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_4 у власність 21/100 частки об`єкта нерухомого майна, а саме: павільйону літ.З (РНОНМ 01). Далі, 13.03.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна (павільйон літ.З), зокрема за ОСОБА_1 зареєстровано 79/100 частки об`єкта, а за ОСОБА_4 21/100 частки.

Відповідно до вищевказаних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані об`єкти нерухомості розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :04:023:0256.

В той же час, згідно результатів за комплексом топографо-геодезичних робіт за запитом керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя, встановлено що торговельний комплекс у складі вказаних павільйонів літ.В, Ж, Д, З, А розташований одночасно на двох суміжних між собою земельних ділянках з кадастровими номерами :04:023:0256 (площа якої 0,0410 га) та Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.06.2025 4 :04:023:0032 (площа якої 0,0556 га). (а.с.41)

08.01.2024 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Запорізькою міською радою укладено 2 договори оренди землі №№ 00002, 00003, за якими вказаним особам передано у платне користування земельні ділянки площею 0,0410 га (кадастровий номер :04:023:0032) та площею 0,0556 га (кадастровий номер :04:023:0256), в межах яких, відповідно, розташовані відповідні об`єкти нерухомості (торгові павільйони), що є власністю орендарів. (а.с.42-50, 51-59)

Отже, з вищевказаних документів вбачається, що з часу закінчення терміну дії договору оренди землі (02.09.2018), укладеного з ПП ВКФ «Тетяна» та виникнення у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно (павільйони літ.В, Ж, Д, З, А) у відповідних частках по 07.01.2024 відповідачі використовували земельні ділянки з кадастровими номерами :04:023:0032 та :04:023:0256 без достатньої правової підстави, а саме: - в частині розташованого на ділянках павільйону літ.В: з 02.09.2018 по 07.01.2024 користувач ділянок ОСОБА_1 ; - в частині розташованого на ділянках павільйону літ.Ж: з 02.09.2018 по 01.02.2021 користувач ділянок ОСОБА_1 ; з 02.02.2021 по 07.01.2024 користувачі ділянок ОСОБА_1 (в частці 2/5) та ОСОБА_3 (в частці 3/5); - в частині розташованого на ділянках павільйону літ.Д: з 02.09.2018 по 07.01.2024 користувач ділянок ОСОБА_1 ; - в частині розташованого на ділянках павільйону літ.З: з 02.09.2018 по 07.01.2024 користувачі ділянок ОСОБА_1 (в частці 79/100) та ОСОБА_4 (в частці 21/100). - в частині розташованого на ділянках павільйону літ.А: з 02.09.2018 по 07.01.2024 користувач ділянок ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цієюКонституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначенимистаттею 122 цього Кодексу(частина 1 ст. 124 ЗК України).

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, з часу закінчення терміну дії договору оренди землі, укладеного з ПП ВКФ «Тетяна» та виникнення у ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно у відповідних частках, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі.

Однак, судом встановлено, що з 02.09.2018 по 07.01.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 використовували земельну ділянку без укладення із Запорізькою міською радою договору оренди землі.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07.05.2024 за № 5959/5/08-01-24-10 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у період з 02.09.2018 по 07.01.2024 не звітували та не сплачували за земельні ділянки з кадастровими номерами :04:023:0256 та :04:023:0032. (а.с.60-61)

Враховуючи приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі або споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка не має іншого власника і на якій ці будинок, будівля або споруда розміщені.

За змістом частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею передбачається його користування спірною земельною ділянкою.

Суд звертає увагу, що у цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 922/981/18).

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу Українивикористання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти14.1.72,14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З вищенаведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Оскільки відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувачів є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Зі змісту глави 15, статей 120,125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 ЦК України.

Згідно з частиною 1статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Таким чином, збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття ними права власності на павільйони літ.В, Ж, Д, З, А, за адресою: АДРЕСА_1 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат.superficiessolocedit- збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Таким чином, положення глави15, статей120,125 Земельного кодексу України,статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 та № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 28.02.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256 складає 1 851 363,24 грн. (а.с.62)

Згідно Витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 28.02.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0032 складає 1 365 213,90 грн. (а.с.63)

Запорізькою міською радою на підставі вищезазначеної інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», плати за землю)», від 30.06.2015 № 6 «Про встановлення податку на майно», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунки недоотриманих доходів за фактичне користування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) земельних ділянок з кадастровими номерами :04:023:0256 та :04:023:0032 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 02.09.2018 по 31.12.2021.

Згідно розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:023:0256 без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 становить 126 656,21 грн., зокрема: - за період з 02.09.2018 по 31.12.2018 4 811,56 грн.; - за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 41 775,31 грн.; - за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 38 294,03 грн; - за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 41 775,31 грн. (а.с.78)

- за період з 02.09.2018 по 31.12.2018 загальний розмір недоотриманого доходу становить 4 811,56 грн., у т.ч.: - ОСОБА_1 4 647,00 грн.; - ОСОБА_4 164,56 грн..

- за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 загальний розмір недоотриманого доходу становить 41 775,31 грн, у т.ч.: - ОСОБА_1 40 346,59 грн.; - ОСОБА_4 1 428,72 грн.

- за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 загальний розмір недоотриманого доходу становить 38 294,03 грн., у т.ч.: - ОСОБА_1 36 984,37 грн.; - ОСОБА_4 1 309,66 грн.

- за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 загальний розмір недоотриманого доходу становить 41 775,31 грн., у т.ч.: - ОСОБА_1 35 472,32 грн.; - ОСОБА_4 1 428,72 грн.; - ОСОБА_3 4 874,27 грн.

Таким чином, недоотриманий дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 126 656,21 грн. за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0256 за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 становить : - з ОСОБА_1 в розмірі 117 450,28 грн.; - з ОСОБА_3 в розмірі 4 874,27 грн; - з ОСОБА_4 в розмірі 4 331,66 грн.

Згідно розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:023:0032 без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 становить 100 032,38 грн., зокрема: - за період з 02.09.2018 по 31.12.2018 10 182,92 грн.; - за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 30 805,53 грн.; - за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 28 238,40 грн; - за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 30 805,53 грн. (а.с.79)

- за період з 02.09.2018 по 31.12.2018 загальний розмір недоотриманого доходу становить 10 182,92 грн., у т.ч.: - ОСОБА_1 9 835,68 грн.; - ОСОБА_4 347,24 грн.

- за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 загальний розмір недоотриманого доходу становить 30 805,53 грн, у т.ч.: - ОСОБА_1 29 755,06 грн. ОСОБА_4 1 050,47 грн.

-за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 загальний розмір недоотриманого доходу становить 28 238,40 грн., у т.ч.: - ОСОБА_1 27 275,47 грн.; - ОСОБА_4 962,93 грн.;

- за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 загальний розмір недоотриманого доходу становить 30 805,53 грн., у т.ч.: - ОСОБА_1 25 772,30 грн.; - ОСОБА_4 1 050,47 грн.; - ОСОБА_3 3 982,76 грн.

Таким чином, недоотриманий дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 100 032,38 грн. за використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:023:0032 за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 становить: - з ОСОБА_1 в розмірі 92 638,51 грн.; - з ОСОБА_3 в розмірі 3 982,76 грн; - з ОСОБА_4 в розмірі 3 411,11 грн.

При цьому суд враховує, що під час судового розгляду було встановлено, що під час судового розгляду відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачено наявну заборгованість недотриманих доходів за фактичне користування земельними ділянками, тому питання щодо стягнення недоотриманого доходу з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю предмету спору не вирішується.

Згідно розрахунків описаних вище вбачається, що сума недоотриманого доходу, отриманого ОСОБА_1 від безпідставно набутого майна за використання земельних ділянок з кадастровим номером :04:023:0032 та :04:023:0256 за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 складає 210088,79 грн. (92638,51 грн.+ 117450,28 грн.)

Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Галіченка Б.В. щодо відсутності грошової оцінки, оскільки зазначене спростовується вказаними витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 від 28.02.2024 та № НВ-024 від 28.02.2024.

Суд звертає увагу, що згідно п. 7.19 Постанови Великої Палати Верховного суду від 09.11.2021 року у справі №905/1680/20 зроблено висновок, що витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про такі оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для визнання наведених позивачем розрахунків такими, що не відповідають вимогам процесуального закону.

При цьому, суд надає оцінку контр розрахунку відповідача ОСОБА_1 , який складений з урахуванням фактично сплачених за дорученням ОСОБА_1 грошових коштів в еквіваленті орендних платежів за земельну ділянку, до якого були долучені копії платіжних інструкції як доказ сплати коштів на виконання умов договору №б/н від 01.08.2018 року, укладеного між ПП ВКФ «Тетяна» та ОСОБА_1 (а.с.232-234,а.с.236-247)

Суд звертає увагу, що вивчивши вказані копії платіжних доручень та квитанції, не вбачається можливим встановити за яку саме земельну ділянку у вказані періоди здійснювались плати за земельну ділянку, а тому наданих контррозрахунок суд не бере до уваги.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 за період користування земельними ділянками з 02.09.2018 по 31.12.2021 відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України повинна відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержала у вигляді несплаченої орендної плати за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 у розмірі 210088,79 грн.

Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останні мали би сплатити за звичайних умов як і фактичні добросовісні землекористувачі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради підлягає стягненню дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 у розмірі 210 088,79 грн.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2 521,68 грн.

Керуючись ст.2,4,12,13,15,76-78,81, 258,259,264,265,273,354,355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Шевейка Романа Ігоровича, який діє в інтересах держави в особі позивача Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 02.09.2018 по 31.12.2021 у розмірі 210 088,79 грн. (двісті десять тисяч вісімдесят вісім тисяч 79 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 521,68 грн.(дві тисячі п`ятсот двадцять одну гривню 68 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - Запорізька міська рада, , адреса: Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206.

Орган, що діє в інтересах позивача - Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя, адреса: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, буд.14.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Баруліна Т. Є.