Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-п/641/39/2026 Справа № 641/6834/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Музиченко В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Микитюк В.П.,

представника відповідача Васькова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву представника відповідача КП «Харківські теплові мережі» про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -

встановив:

Заочним рішенням Слобідського районного суду міста Харкова від 22 лютого 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 5578,96 грн. та інфляційних втрати у розмірі 26 287,25 грн., що становить загальну суму в розмірі 31866 гривень 21 коп.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка мотивована тим, що до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд» повний текст заочного рішення надійшов лише 08.02.2026. Критична інфраструктура міста Харкова, до якої належать майнові комплекси та будівлі КП «Харківські теплові мережі» протягом 08.02.2026 та 09.02.2026 зазнала масованої комбінованої ракетно дронової атаки з боку військ держави агресора РФ, що призвело до технологічного порушення функціональності обладнання щодо надання теплопостачання та живлення електроенергією. Вказані обставини є загальновідомими та були висвітлені у головних медіа ресурсах таких як 1+1, Інтер, 24 канал та інших. Порушення енергетичного балансу живлення обладнання мало наслідком вимикання серверів підприємства, які функціонують 24/7 для централізованого зберігання даних, обробки запитів та забезпечення роботи корпоративних додатків (пошта, CRM, 1С , файли) у мережі. Він забезпечує безпеку, синхронізацію та спільний доступ до ресурсів підприємства, управління обладнанням, фіксацію процесів. У сучасних умовах аварійне вимикання сервера через небезпечне падіння напруги у електромережі має наслідками завдання шкоди життєдіяльності міста та його населення. З причини відчутного дефіциту напруги у електромережі тривалий час застосування електро обчислювального обладнання з доступом до мережі Інтернет та ряду офіційних державних інформаційних ресурсів та систем було вкрай ускладнено. Через те що відновлення електроживлення, ремонтні та стабілізаційні заходи з повернення функціональності комп`ютерної мережі на необхідний рівень зайняло декілька днів, а також збої у роботі підсистеми «Електронний суд» протягом 1, 19 21 27 лютого, через що Національна асоціація адвокатів України (НААУ) зверталася до ДСАУ з вимогою усунути технічні збої для забезпечення прав учасників процесів призвели до неможливості здійснення процесуального права на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення та неможливості реалізувати процесуальне право на спростування доводів позивача. Починаючи з березня 2025 року триває реорганізація КП «Харківські теплові мережі» та КП «Харківводоканал», яка супроводжується підготовкою передавального балансу, переміщенення працівників з штатів двох підприємств зі зміною функціональних обов`язків, часткова відсутність повноважень на процесуальне представництво, відсутність доступу до електронного кабінету у більшості співробітників, збільшення навантаження судових проваджень обох підприємств (відзиви на позовні заяви, зустрічні позови, апеляційні скарги, заяви про скасування заочних рішень). Вважаю, що відсутні правові підстави для позову, оскільки рішення суду було виконано. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2024 по справі № 922/831/23 (641/934/23), не встановлювало строку на виплати стягнутої шкоди. З цього вбачається, що підставою вимоги про сплату індексу інфляції та 3% річних є невиконання зобов`язання у строк за договором або законом. Але в цьому випадку є деліктне зобов`язання з відшкодування завданої шкоди у фіксованому розмірі встановленому рішенням суду. Правових підстав для стягнення індексу інфляції та 3% річних за невиконання судового рішення у стягувача, а не кредитора, не виникає. Ці правові статуси є різними та з різних підстав виникають. Цивільне зобов`язання та обов`язок виконати судове рішення не одне і те саме. Крім того, ОСОБА_1 реалізувала своє право на примусове виконання судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд скасувати заочне рішення.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, ознайомившись із заявою про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пункт 30 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст.224ЦПКУкраїни допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними.... і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання. Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті. При цьому необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, скасування заочного рішення можливе лише за умов одночасної наявності згаданих обставин.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є юридичною особою і має зареєстрований кабінет у системі «Електронний суд». Матеріали справи містять: довідку про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду», який доставлено до електронного кабінету КП «ХТМ» 08.11.2025 року, довідку про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду», який доставлено до електронного кабінету КП «ХТМ» 19.12.2025 року, довідку про доставку електронного документу «Рішення суду», який доставлено до електронного кабінету КП «ХТМ» 08.12.2026 року. Таким чином відповідач був достовірно обізнаний про наявність у провадженні суду зазначеної справи та у встановленому законом порядку повідомлений про судові засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, нехтуючи своїми правами та обов`язками, не з`явився до суду, що дало суду можливість ухвалити заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням Цивільно-процесуального кодексу України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч.1-3ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст..80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд звертає увагу, що всі матеріали по справі були ретельно досліджені і в судовому засіданні та стосовно них в рішенні суду чітко відображена правова позиція з урахуванням норм матеріального права та наявних у справі документів.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст.284,288 ЦПК України суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача КП «Харківські теплові мережі» про перегляд заочного рішення суду - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -В. О. Музиченко