УХВАЛА

24березня 2026 року

м. Київ

справа № 395/229/24

провадження № 61-3375ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Новомиргородської міської ради, яка подана адвокатом Дубинським Віктором Михайловичем, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомиргородської міської ради, в якому просив стягнути з відповідача на її користь 31 905,87 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

10 березня 2026 року засобами поштового зв`язку Новомиргородська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною (див. ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2024 року).

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно з підпунктами в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема, що справа має виняткове значення для відповідача, посилаючись на те, що ніякого авторитету в їх місті не буде, якщо судами буде встановлено, що працівники міської ради неправильно були звільнені відповідачем. Раніше позивачка вже була поновлена на роботі і в провадженні суду є позов прокуратури про стягнення з голови Новомиргородської міської ради Забажана І. В. коштів, отриманих позивачкою з відповідача за попереднім позовом, і якщо не скасувати рішення в цій справі, - звернеться знову. Суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково, оскільки вона є складною.

Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення цієї справи саме для відповідача, про що не свідчить лише посилання на необхідність підтримки його авторитету. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для відповідача.

Доводи про те, що суд помилково визнав цю справу малозначною, необґрунтовані, оскільки ця справа є малозначною в силу закону і не належить до тих, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення умалозначнійсправі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Новомиргородської міської ради на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 395/229/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко