Справа № 487/5505/25
Провадження № 2/487/289/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 березня 2026 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання: Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» (позивач) до ОСОБА_1 (відповідачка), в якій позивач просить стягнути відповідачки основний борг за послуги з централізованого опалення в сумі 12 630,58 грн, суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн, судовий збір 3028,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що в опалювальні з 2017 до 2021 р.р. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надав послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку та зобов`язана сплачувати вартість послуги з централізованого опалення. Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань по сплаті за послуги з централізованого опалення, виникла заборгованість за період з 01.12.2017 31.10.2021, яка складає 12 630,58 грн. Також за період з 01.01.2018 31.10.2021 відповідачу нараховано суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн, що разом з основною сумою боргу становить 14 831,82 грн.

Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, причини не повідомила, відзиву не подала.

За таких обставин відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 427098416 від 15.05.2025).

Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» в опалювальних сезонах з 2017 по 2021 роки надало послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (наряд № 8437 від 15.10.2017, наряд № 145-а від 15.10.2018, наряд № 146-а від 01.11.2019, наряд № 86-а від 10.11.2020).

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статті 13, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, який діяв до 01.05.2019, передбачають, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, який введено в дію з 01.05.2019, визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.п. 1 та 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, який діяв до 01.05.2019, споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення містяться у статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, який введено в дію з 01.05.2019.

Індивідуальний споживач, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Також згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, основним обов`язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК України, відповідно до якої, цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).

Враховуючи наведені висновки, відсутність письмового договору про надання послуг, не звільняє споживачів від обов`язку сплачувати за надані послуги.

Досліджені докази свідчать, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , тому має нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, з оплати за послуги централізованого опалення.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідачки за послуги централізованого опалення за період з 01.12.2017 по 31.10.2021 року, складає 12 630,58 грн.

Крім того за період з 01.01.2018 по 31.10.2021 відповідачці нараховані: сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн.

Доказів на спростування наявності заборгованості у вищенаведеному розмірі та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги, відповідачкою надано не було.

Суд зауважує, що обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК).

Враховуючи вказані норми матеріального права, суд вважає, що позивач довів невиконання відповідачкою обов`язку сплачувати за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу.

Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, виходячи з встановлених обставин та враховуючи наведену норму, позивачем правомірно нарахована сума, на яку підлягає збільшенню боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних.

З урахуванням викладеного, вимоги ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення заборгованості з відповідача належить задовольнити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» борг за послуги з централізованого опалення в сумі 12 630,58 грн, суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн, а всього 14 831,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 5-а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 11 березня 2026 року.

Суддя З.М. Сухаревич