Справа № 130/638/26
У Х В А Л А

26 березня 2026 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В., розглянувши заяву про самовідвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання, що одноразове стягнення моральної шкоди за бездіяльність відповідачів до 2024 року не означає, що після цього вони мають право порушувати статтю 2 КПК України про швидке, неупереджене слідство, яке призвело до того, що боржник знову припинив сплачувати аліменти,

у с т а н о в и в:

26 березня 2026 року в провадження судді Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровського І.В. надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання, що одноразове стягнення моральної шкоди за бездіяльність відповідачів до 2024 року не означає, що після цього вони мають право порушувати статтю 2 КПК України про швидке, неупереджене слідство, яке призвело до того, що боржник знову припинив сплачувати аліменти.

26 березня 2026 року суддею Войнаровським І.В. подано заяву про самовідвід, оскільки суддя Шаргородського районного суду Вінницької області, головуючий у даній справі Войнаровський І.В. в 2006-2008 роках працював в Жмеринській міжрайонній прокуратурі Вінницької області на посадах старшого слідчого та помічника прокурора. За час роботи на зазначених посадах Войнаровський І.В. неодноразово розглядав скарги ОСОБА_1 на дії співробітників Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, а також ОСОБА_1 неодноразово скаржився на прийняті рішення ОСОБА_2 та безпосередньо на працівників Жмеринської міжрайонної прокуратури, де на той час працював головуючий у справі.

При цьому, у цивільній справі №152/73/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури вінницької області, Жмеринської місцевої прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, представник відповідача прокуратури вінницької області - Лук`янчук Д.О. звернувся із заявою про відвід судді. В обґрунтування заяви зазначив, що суддя Шаргородського районного суду Вінницької області, головуючий у даній справі Войнаровський І.В. в 2006-2008 роках працював в Жмеринській міжрайонній прокуратурі Вінницької області на посадах старшого слідчого та помічника прокурора. За час роботи на зазначених посадах Войнаровський І.В. неодноразово розглядав скарги ОСОБА_1 на дії співробітників Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, а також ОСОБА_1 неодноразово скаржився на прийняті рішення та безпосередньо на працівників Жмеринської міжрайонної прокуратури, де на той час працював головуючий у справі. Ухвалою суду від 23 липня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Войнаровського І.В. задоволено.

Також, у цивільній справі №130/387/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суддя Войнаровський І.В. подав заяву про самовідвід. В обгрунтування заяви зазначив, що ухвалою суду від 23 липня 2018 року у справі № 130/73/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Вінницької області, Жмеринської місцевої прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди задоволено заяву про відвід судді Войнаровського І.В. Заява про відвід мотивована тим, що суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В. в 2006-2008 роках працював в Жмеринській міжрайонній прокуратурі Вінницької області на посадах старшого слідчого та помічника прокурора. За час роботи на зазначених посадах Войнаровський І.В. неодноразово розглядав скарги ОСОБА_1 на дії співробітників Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, а також ОСОБА_1 неодноразово скаржився на прийняті рішення та безпосередньо на працівників Жмеринської міжрайонної прокуратури, де на той час працював головуючий у справі. Ухвалою суду від 24 липня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Войнаровського І.В. задоволено.

Вказані обставини можуть викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді Войнаровського І.В..

Вважаю, що заява про самовідвід судді підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ст. 9 Конституції України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

При розгляді заяви про самовідвід судді встановлено, що суддя Шаргородського районного суду Вінницької області, головуючий у даній справі Войнаровський І.В. в 2006-2008 роках працював в Жмеринській міжрайонній прокуратурі Вінницької області на посадах старшого слідчого та помічника прокурора. За час роботи на зазначених посадах Войнаровський І.В. неодноразово розглядав скарги ОСОБА_1 на дії співробітників Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, а також Вещунов І.С. неодноразово скаржився на прийняті рішення ОСОБА_2 та безпосередньо на працівників Жмеринської міжрайонної прокуратури, де на той час працював головуючий у справі. При цьому, у цивільних справах №152/73/18 та №130/387/18 задоволено відводи судді Войнаровського І.В., з вказаних підстав.

Оскільки вказані обставини є підставою для самовідводу судді, передбаченою п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України та можуть викликати сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Войнаровського І.В. при розгляді цієї цивільної справи, вважаю, що заява судді Войнаровського І.В. про самовідвід є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч. 2 ст. 40 ЦПК України).

Враховуючи викладене, доходжу висновку про задоволення заяви про самовідвід судді Войнаровського І.В. у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 36, 39-40, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід судді Войнаровського І.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання, що одноразове стягнення моральної шкоди за бездіяльність відповідачів до 2024 року не означає, що після цього вони мають право порушувати статтю 2 КПК України про швидке, неупереджене слідство, яке призвело до того, що боржник знову припинив сплачувати аліменти задовольнити.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання, що одноразове стягнення моральної шкоди за бездіяльність відповідачів до 2024 року не означає, що після цього вони мають право порушувати статтю 2 КПК України про швидке, неупереджене слідство, яке призвело до того, що боржник знову припинив сплачувати аліменти для проведення повторного автоматизованого розподілу цієї судової справи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Войнаровський