Провадження № 2/750/1066/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Слісаря А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у грудні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 183864 грн. 19 коп.

Мотивує свої вимоги тим, що 13.05.2020 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідач ініціювала встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу було надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав повністю, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов за кредитним договором станом на 22.12.2025 останній має заборгованість у розмірі 183864 грн. 19 коп., яка складається з такого: 129635 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом; 54228 грн. 31 коп. - заборгованість по відсоткам. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір за подачу позову 2422 40 грн. 40 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач, через свого представника, подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та, зокрема, зазначає, що кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому, документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників. Аналіз доказів, наданих позивачем, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог. Позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що відповідач при складанні анкети-заяви ознайомилася саме із цими Правилами надання банківських послуг, оскільки вони містяться на сайті, а також не відомо, на яких умовах та, з якими відсотками і штрафними санкціями погодився відповідач під час підписання анкети-зави. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Таким чином позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував, що між ним та відповідачем укладено кредитний договір. Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Тобто, якщо на думку позивача анкета-заява становить кредитний договір, вона повинна бути підписана уповноваженою на те позивачем особою. Позивачем суду надана анкета-заява, підписана представником позивача, проте не доведено повноваження особи, якою підписано анкету-заяву від 13.05.2020. Тобто, з наданої суду анкети-заяви неможливо встановити, чи були особи, що її підписали, уповноваженими її підписувати. Крім того, у вказаній анкеті-заяві відсутнє прохання про встановлення будь-якого кредитного ліміту, видачу кредитної або дебітової картки, відсутня інформація про відкриття рахунку, відсутній номер рахунку. Надана позивачем копія анкети-заяви є лише наміром приєднатись до Умов та правил надання банківських послуг. Жодної інформації про отримання кредиту або кредитної картки у вказаній анкеті-заяві не зазначено. Також, у анкеті-заяві не зазначено інформації про те, чи скористався відповідач послугами банку, чи було встановлено кредитний ліміт. Крім того, суду не надано будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на особовий рахунок відповідача. Навпаки, у наданій позивачем копії анкети-заяви зазначається про відсутність встановленого кредитного ліміту та відсутність відсоткової ставки. Отже, із наданої позивачем анкети-заяви неможливо встановити ні умови нібито укладеного кредитного договору, ні суму нібито встановленого кредитного ліміту. Також, у доданих позивачем додатках до позову відсутні докази ознайомлення позивачем відповідача з Умовами публічного договору та надання відповідачу копій цих документів. Також, не надані докази отримання відповідачем графіків платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, відкриття банківського рахунку в рамках виконання кредитного договору, відсутні докази надання відповідачу електронного платіжного засобу у вигляді картки, в анкеті-заяві такі дані відсутні, не надано належних первинних фінансових документів про отримання та повернення нібито кредитних коштів. Додані позивачем до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку не містять підпису відповідача, складені та сформовані самим позивачем, який є зацікавленою особою в справі та може вносити будь-які відомості в ці документи. Надані копії Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи Банку є лише сканованими копіями невідомого документу, не містять підпису відповідача про ознайомлення, а тому викликають сумнів у їх достовірності і не є складовою укладеного договору. Крім того, в самій анкеті відсутні відмітки про отримання відповідачем цих Умов та Тарифів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є таблицею нарахувань невідомого походження, а тому не є належним, допустимим і достовірним доказом руху коштів по картковому рахунку, розрахунку суми боргу, а також доказом існування самого боргу. Розрахунок не підписаний ні керівником відділення, ні головним бухгалтером філії відповідача, а відтак, у силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», положень ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів» і п. 3.15 ДСТУ 2732: 2004 «Діловодство і архівна справа» обліковим документом не являється. Жодна із сум, зазначених у розрахунку відповідачем, не підтверджується. Таким чином, розрахунок є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом. Інших доказів, які б підтверджували перерахування саме позивачем коштів саме на рахунок відповідача та перерахування таких коштів саме на виконання ніби то укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, позивачем не надано. Також, надана позивачем виписка по картці подана до суду із порушенням вимог чинного процесуального законодавства, а тому не повинна прийматись судом до уваги. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не може вважатись обґрунтованим, оскільки не містить обчислення, порядку нарахування суми тіла кредиту. Крім того, позивачем у тіло кредиту включалися відсотки, погашені за рахунок кредиту, а тому не можна вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою. Позивачем було самостійно на 76062 грн. 59 коп., на які також, повторно було нараховано відсотки та включено до загальної суми заборгованості, за тілом кредиту. Отже, позивачем у своєму розрахунку було безпідставно збільшено тіло кредиту, на яке були нараховані відсотки, пеня та інші платежі. Надана позивачем копія анкети-заяви від 13.05.2020 не містить розпорядження позичальника щодо договірного списання платежів за прострочення кредиту за рахунок кредитного ліміту, тому вимоги позивача про стягнення у вигляді тіла кредиту не передбачених домовленістю сторін платежів є безпідставними. Також, позивачем не надано суду меморіальні ордери, на підставі яких проводилось вказане списання, хоча пунктом 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, передбачено складання таких ордерів. Отже, із вказаного розрахунку не можливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню, та, чи існує будь яка заборгованість. Відповідач не отримував кошти, зазначені в позові, а ні, як тіло кредиту, а ні в інший спосіб. Позивач безпідставно нараховував щомісяця відповідачу відсотки, які останній ніколи не визнавав та не сплачував, проте позивач самостійно погашав такі щомісячні відсотки, суми яких зарахував відповідачу як тіло кредиту. Таким чином, позивачем не надано належних доказів, що підтверджували б обумовлення нарахування та сплати відсотків, комісій та інших платежів за спірним кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, суд установив таке.

30.05.2020 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.13).

На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві.

Таким чином, 13.05.2020 сторони уклали договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у зв`язку з чим між ними виникли договірні зобов`язання.

На виконання умов договору відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки, що підтверджується наданою позивачем довідкою за картами (а.с. 25).

Згідно копії довідки за лімітами за період з 13.05.2020 по 22.12.2025 відповідачу був встановлений 13.05.2020 ліміт у розмірі 1000 грн., який збільшувався(а.с.24).

Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по картці від 22.12.2025(а.с.15-23).

Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Із розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем, убачається, що заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 22.12.2025 становить 183864,19 грн, до якої входить: 129635,88 грн заборгованість за кредитом та 54228,31 грн заборгованість за відсотками(а.с.8-12).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.

У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» 13.05.2020 процентна ставка не зазначена.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилається на розрахунок заборгованості, заяву позичальника, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку та Тарифи банку.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», які відповідачем не підписано.

Як убачається з витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості); пільговий період - до 55 днів (діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою заборгованості); базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) - 3,9% на місяць (картка «Універсальна»), 3,7% на місяць (картка «Універсальна GOLD»), 3,7% на місяць(картка «Зелена»); порядок погашення заборгованості під час внесення коштів на картковий рахунок - штрафи, пеня, прострочені комісії, прострочені відсотки, прострочений кредит, нараховані комісії, нараховані відсотки, заборгованість за кредитним лімітом.

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», Умовами та Правилами надання банківських послуг, обізнаність відповідачки про які не підтверджується матеріалами справи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Тарифи банку та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач підписав лише заяву позичальника, яка містить тільки анкетні дані позичальника, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника. Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, частина перша статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» приписує, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (п. 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 9), загальний розмір наданого кредиту (п. 3), строк, на який надається кредит (п. 5).

Названі вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано неповністю, оскільки в наявних у справі матеріалах відсутня інформація, яку саме кредитну картку «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена» отримала відповідач, і надані позивачем Тарифи й витяг з Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих позивачем процентів.

Отже, ураховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув фактично отримані від позивача кредитні кошти, що свідчить про порушення його прав, суд уважає за можливе стягнути з відповідача тіло кредиту в сумі 129635,88 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Отже, враховуючи вище наведене, суд частково погоджується з доводами представника відповідача викладеними у відзиві на позов, а саме у частині відсутності підстав для нарахування відсотків. Інші заперечення проти позову суд вважає необгрутованими, оскільки належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, якій надано оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Відповідно до виписки за договором, відповідач активно користувався кредитним лімітом, здійснюючи перекази коштів (а.с.15-23).

Крім того, відсутність у матеріалах справи документів, які давали право представнику банку підписати анкету-заяву, не є підставою для не повернення відповідачем фактично отриманих ним кредитних коштів, якими вона фактично користувалася та має обов`язок їх повернути.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (71 %).

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код ЄДРПОУ - 14360080) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитом в сумі 129635 грн. 88 коп. та судовий збір в сумі 1719 грн. 90 коп., а всього 131355 грн. 78 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. СЛІСАР