ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 683/2869/20

провадження № 61-12365св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міронекс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галущенко Наталія Миколаївна

треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», ОСОБА_2 ,

учасники справи за позовом третьої особи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міронекс», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галущенко Наталія Миколаївна, ОСОБА_1

третя особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» на ухвали Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2025 року та від 18 вересня 2025 року в складі колегії суддів: П`єнти І. В., Грох Л. М., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» (далі - ТОВ «Міронекс»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Н. М., третя особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк»), про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном і визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 27 травня 2021 року залучено до участі в справі правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року залучено до участі у справі як третю особу ОСОБА_2 .

У вересні 2021 року третя особа ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Міронекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Н. М., ОСОБА_1 , третя особа - АТ «Райфайзен Банк» про усунення перешкод у користуванні майном і визнання недійсним договір купівлі-продажу.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року в позові ОСОБА_1 та в позові третьої особи ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року заяви представників ТОВ «Міронекс» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто на користь ТОВ «Міронекс» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Євдоченко Н. Д. з ОСОБА_1 в розмірі 40 000,00 грн та з ОСОБА_2 у розмірі 30 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Міронекс» в рівних частках судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Смішної І. В. в розмірі 90 000,00 грн, а саме по 45 000,00 грн з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2025 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову.

Визнано нечинним рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 та додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Міронекс» витрат на правничу допомогу.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Міронекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Н. М., третя особа - АТ «Райффайзен Банк», про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном і визнання недійсним договору закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову, яка не суперечить закону, тому наявні підстави для її прийняття. У зв`язку з цим рішення суду в частині вирішення позову ОСОБА_1 і додаткове рішення в частині стягнення з неї судових витрат, яке є невід`ємною складовою основного судового рішення, слід визнати нечинним, а провадження у справі в цій частині вимог - закрити.

При цьому сам по собі факт відмови позивача від позову не може бути підставою для задоволення вимог відповідача (представника ТОВ «Міронекс» - адвоката Смішної І. В.) про компенсацію здійснених ним витрат.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника ТОВ «Міронекс» - Євдоченко Н. Д. про ухвалення додаткового рішення.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що подання до суду заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, тому відсутні підстави для покладення на позивача понесених ТОВ «Міронекс» під час апеляційного розгляду витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг

У жовтні 2025 року ТОВ «Міронекс» через представника Смішну І. В. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2025 року в частині визнання нечинним додаткового рішення від 19 травня 2025 року щодо розподілу судових витрат і залишити його в силі, а також стягнути з позивача на користь товариства 35 000,00 грн за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції адвокатом Смішною І. В.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат при відмові позивача від позову. Таке право не пов`язується з наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

Відповідно положення частини п`ятої статті 142 ЦПК України не підлягають застосуванню до цієї справи. До того ж твердження суду про відсутність необґрунтованих дій позивача помилкові, оскільки в матеріалах справи наявні докази, які вказують на зловживання нею процесуальними правами, подання завідомо безпідставного позову.

Додаткове ж рішення суду першої інстанції позивач не оскаржувала, тому підстав для визнання його нечинним суд апеляційної інстанції не мав.

Також у жовтні 2025 року ТОВ «Міронекс» через представника Євдоченко Н. Д. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2025 року й ухвалити нове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Доводи касаційної скарги аналогічні доводам попередньої касаційної скарги.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року відкрито касаційні провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

28 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 18 вересня 2025 року без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Прийнявши відмову позивача від позову, апеляційний суд визнав нечинними рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду, яке є його невід`ємною частиною, і закрив провадження у справі, що відповідає нормам процесуального права, а саме пункту 4 частини першої статті 255, статті 373, пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України, і доводи касаційної скарги цього не спростовують.

У суді апеляційної інстанції ТОВ «Міронекс» просило вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України).

Порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду передбачений у статті 142 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У частині п`ятій статті 142 ЦПК України вказано, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто зазначені в частині третій та в частині п`ятій статті 142 ЦПК України підстави відшкодування судових витрат на користь відповідача є різними за своєю правовою природою.

Частина п`ята статті 142 ЦПК України вказує на можливість відшкодування понесених відповідачем витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача незалежно від підстав закриття провадження (частина перша статті 255 ЦПК України).

Водночас частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат при відмові позивача від позову. Таке право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 755/3436/20, на який посилається відповідач у касаційних скаргах.

Відмовляючи ТОВ «Міронекс» у відшкодуванні понесених ним витрат на правничу допомогу з тієї підстави, що товариство не довело необґрунтованих дій позивача, суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідач заявив вимоги про компенсацію цих витрат на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України і таке його право не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача, у зв`язку з чим передчасно відмовив у задоволенні його заяв про стягнення витрат на правничу допомогу.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду апеляційної інстанції від 03 вересня 2025 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалу суду апеляційної інстанції від 18 вересня 2025 року скасувати, а справу в частині вирішення питання про розподіл судових витрат направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; віншій оскаржуваній частині ухвалу апеляційного суду від 03 вересня 2025 року залишити без змін

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2025 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалуХмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2025 року скасувати, справу в частині вирішення питань про розподіл судових витрат направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій оскаржуваній частині ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов