Справа № 645/6113/25
Провадження № 2/645/331/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року місто Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Спесивцева О.В.,

за участю секретаря судових засідань Асєєвої К.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Харківська міська ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого, просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 941408,15 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:009:0037 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 та судові витрати в розмірі 14121,12 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено питання проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

24.10.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Петренко Оксани Василівни надійшов письмовий відзив на позовну заяву (сформовано в системі "Електронний суд" 23.10.2025 року).

Ухвалою суду від 12.11.2025 року продовжено строк проведення підготовчого провадження по цивільній справі на тридцять днів.

07.01.2026 року до суду від представника відповідача адвоката Петренко О.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі (сформовано в системі "Електронний суд" 06.01.2026 року), посилаючись на те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 03.10.2012 р. (Основними видами діяльності є 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту), а земельна ділянка знаходиться під нежитловою будівлею, що зумовлює використання такої нежитлової будівлі саме у підприємницькій діяльності.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. за заявами представників сторін.

У підготовче судове засідання призначене на 23.03.2026 року представники сторін не прибули, про розгляд справи повідомлялися.

Від представник позивача надійшла заява, в якій просив провести підготовче судове засідання без його участі, закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.

Від представник відповідача надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути подані клопотання без її участі, закрити підготовче судове засідання у її відсутність та призначити справу до судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

З приводу клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з ч. 1ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 17.06.2020 року у справі № 922/2246/19 та у постанові Великої палати Верховного суду від 15.05.2018 року у справі № 911/4144/16.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

При цьому, статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна. До таких суб`єктів відносять господарські організації, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. Також, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідачем до клопотання про закриття провадження у справі додані докази, що підтверджують її статус фізичної особи-підприємця.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) та від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) зазначено, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності ним як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Жодних доказів ведення відповідачем діяльності як ФОП на вищевказаній земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру до клопотання додано не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У ході підготовчого провадження та під час проведення підготовчого засідання судом проведено наступні підготовчі дії: направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та копії доданих до неї документів відповідачу, долучено до матеріалів справи докази, визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та склад учасників судового процесу.

Також, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстав для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі немає. До закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті процесуальних дій вчиняти не потрібно, справа може бути призначена до судового розгляду по суті. Підстав для відкладення підготовчого судового засідання немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, строки підготовчого розгляду, суд вважає за можливе закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті в судове засідання, оскільки подальший не розгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 53, 197, 200, 260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Петренко Оксани Василівни про закриття провадження у справі - відмовити.

Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та призначити справу до судового розгляду по суті в приміщенні Немишлянського районного суду м. Харкова (м. Харків, б-р Богдана Хмельницького, 32/38, каб. №5) на 16 квітня 2026 року об 12 год. 45 хв.

Кількість судових засідань визначити з врахуванням вимог ЦПК України. Про час і місце судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Спесивцев