Справа № 595/238/26
Провадження № 2/595/251/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє представник - адвокат Усенко М.І., звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022 у розмірі 27131,22 грн, а також судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які складаються із судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 09.12.2022 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 6916411, згідно умов якого відповідач отримав кредит 8500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору № 6916411, тому утворилась заборгованість. ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» 29.05.2023 уклали Договір відступлення прав вимоги № 974-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022. Сума заборгованості відповідача становить 27131,22 грн, з них: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 6715,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 19566,22 грн та 8500 грн - комісія. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 березня 2026 року представником відповідача, адвокатом Рекушем О.Р. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому адвокат вказує, що відповідач позовні вимоги визнає частково на суму 6715 грн. 09.12.2022 ТОВ «Міолан» і ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір про споживчий кредит № 6916411, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору відступлення прав вимоги №97-MЛ від 29.05.2023. За умовами вищевказаного кредитного договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 8500,00 грн на строк 93 днів, з 09.12.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 3 дні та завершується 12.12.2022. Поточний період складає 90 днів і завершується 12.03.2023. Позивач на виконання умов кредитного договору №6916411 від 09.12.2022 передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 8500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №6916411 від 09.12.2022 на день подачі позову до суду, заборгованість відповідача ОСОБА_1 не погашена та надалі складає 27131,22 грн, зокрема, 6715 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19566,22 грн. - сума заборгованості за процентами; 850 грн. - сума заборгованості за комісією. Встановлено, що строк кредитування відповідно до кредитного договору складає 93 дні. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. На підставі вищевикладеного, сторона відповідача, вважає, що майнові права позивача підлягають захисту, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Разом з тим, вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 19.02.2025, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу, тому представник вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки адвокат ознайомився з матеріалами даної цивільної справи в Бучацькому районному суді 13 березня 2026 року, тому вважає, що є підстави для поновлення судом строку для подання відзиву на позовну заяву у даній справі.

24 березня 2026 року до суду представником позивача подано відповідь на відзив, у якому представник зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Просив поновити строк для подання відповіді на відзив у зв`язку з наявністю об`єктивних причин, що не залежали від представника позивача - тривалим відключенням електроенергії. Зазначає, що відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства, що не заперечується і позивачем. Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (копія міститься в матеріалах справи). Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості виконаний ТОВ «МІЛОАН», враховує щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України. На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Відповідно до чинного законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням відповідно до вищенаведеного. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі №640/18402/19.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник, адвокат Рекуш О.Р. в судове засідання не прибули, згідно поданого відзиву адвокат просить справу розглядати у відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 09.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 6916411, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит) - 8500,00 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (п.1.1).

Кредит надається загальним строком на 93 днів з 09.12.2022, термін повернення кредиту - 12.03.2023 (пункти 1.3, 1.4).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 382,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування протягом поточного періоду: 22950,00, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (пункти 1.5.2, 1.5.3).

Відповідно до пункту 2.1 договору, кредит надається позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414943*67.

В п.2.3 договору сторони визначили порядок пролонгації договору та пільгового періоду.

Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1-1.5 та п. 2.4 цього договору.

Згідно із пунктом 6.1 договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

За змістом п. 6.3 договору, позичальник, приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, зазначені нижче пункти.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).

Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким до сплати 12.03.2023 визначено 32682,50 грн, з яких 8500,00 грн сума кредиту, 23332,50 грн проценти за користування кредитом, 850 грн комісія за надання кредиту.

Згідно із довідкою вих. №б/н від 10.09.2025 ТОВ «Мілоан» підтверджує, що ОСОБА_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит № 6916411 від 09.12.2022, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором L71561, який відправлено позичальнику 09.12.2022 о 09:23 на номер телефону НОМЕР_1 .

Заява на отримання кредиту № 6916411 від 09.12.2022 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан».

Згідно із платіжним дорученням № 88741535 від 09.12.2022 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 8500,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 6916411.

ТОВ «Мілоан» надало відомості про щоденні нарахування та погашення із зазначенням дати операції та суми за договором № 6916411.

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022, заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.02.2026 становить 27131,22 грн, з яких: прострочене тіло - 6715,00 грн; прострочені відсотки - 19566,22 грн; заборгованість за комісією - 850 грн.

29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог № 97-МЛ, та Додаткову угоду №1 від 29.08.2025 до Договору відступлення прав вимог № 97-МЛ від 29.05.2023, відповідно до умов яких та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 заборгованості відповідача перед позивачем становить 27131,22 грн, з яких: - заборгованість за сумою кредиту 6715,00 грн; - заборгованість за відсотками 19566,22 грн; - заборгованість за комісією 850 грн.

Отже, з укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач ОСОБА_1 взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» Договору відступлення прав вимог № 97-МЛ від 29.05.2023. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 27131,22 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 6715,00 грн; заборгованість за відсотками 19566,22 грн; заборгованість за комісією 850 грн.

Позивачем на адресу відповідача скеровувалась письмова вимога (претензія) № 2237923/29від 04.02.2026, щодо негайного погашення заборгованості за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Із положень ч. 8 ст. 11 Закону №675-VIII слідує, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Як передбачено ч. 12 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону №675-VIII).

За змістом указаних норм права сторони вправі укласти договір в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх його істотних умов. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Докази у справі вказують на те, що оспорюваний договір укладено за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору, кредит надається строком на 93 дні з 09.12.2022, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 12.03.2023.

Частково визнаючи позовні вимоги, сторона відповідача посилається на те, що нарахування процентів за користування кредитом після спливу строку кредитування, є неправомірним.

Проте, суд звертає уваги на умови кредитного договору, зокрема, відповідно положень п. 2.3. договору сторони погодили пролонгацію на визначених умовах, які передбачені п.2.3.1 договору.

З наведеного вбачається, що підписанням Договору про споживчий кредит № 6916411 від 09.12.2022 сторони досягли згоди щодо умов, зокрема про нарахування відсотків та можливості продовження строку кредитування.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості.

Щодо стягнення комісії за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022, суд зазначає наступне.

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022 заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.02.2026 становить 27131,22 грн, з яких: прострочене тіло 6715,00 грн; прострочені відсотки 19566,225 грн; заборгованість за комісією 850 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісією з огляду на наступне.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 6916411 від 09.12.2022 в сумі 26281,22 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 6715,00 грн; - заборгованість за відсотками 19566,22 грн, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10499 від 08.02.2026.

Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2578,99 грн (26281,22 х 2662,40 : 27131,22), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування понесених судових витрат в розмірі 8000 грн позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» надало: договором про надання правової (правничої) № 0107 від 01.07.2025, акт №Д/15674 наданих послуг АО «Апологет» від 12.02.2026, детальний опис наданих послуг до акту №Д/15674 від 12.02.2026.

Разом з цим, керуючись критеріями, визначеними у пунктах 1 та 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, та з урахуванням ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача 8000 грн витрат на правову допомогу.

Проте, аналізуючи матеріали справи, враховуючи заперечення представника відповідача щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, суд вважає, що визначений представником позивача розмір оплати є дещо завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 27131,22 грн, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правову допомогу є непропорційною щодо ціни позову, тому сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 1500 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6916411 від 09 грудня 2022 року в розмірі 26281 (двадцять шість тисяч двісті вісімдесят одну) грн 22 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн 99 коп, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500(одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького 1, корпус 28, м. Львів, код ЄДРПОУ - 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. І. Созанська