Справа № 643/3994/26
Провадження № 2-з/643/24/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Замікула Б.С., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав,

УСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Н.В., засобами поштового зв`язку звернулось до Салтівського районного суду міста Харкова із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири від 27.11.2013 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , зі скасуванням рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вказаний договір дарування має ознаки фраудаторного правочину, оскільки вчинений на шкоду інтересам кредитора (позивача).

Окремо представник АТ КБ «Приватбанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просив: а) заборонити державним реєстраторам, реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, вчиняти будь-які реєстраційні дії, що пов`язані з відчуженням та/або зміною власника нерухомості, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію або про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1); б) заборонити ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (ІІН НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам вчиняти дії, що спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення у позасудовий спосіб або на торгах (аукціонах), внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в т.ч., але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомого майна чи її частини - квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 1).

Ухвалою суду від 05.03.2026 заяву про забезпечення позову повернуто заявникові, через недотримання ним вимог ст. 151 ЦПК України, в частині сплати судового збору.

Крім того, ухвалою суду 13.03.2025 прийнято позов АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено строк для надання заяв по суті спору.

Надалі позивач засобами поштового зв`язку вдруге звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- Заборонити державним реєстраторам, реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, вчиняти будь-які реєстраційні дії, що пов`язані з відчуженням та/або зміною власника нерухомості, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію або про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1);

- Заборонити ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3

(ІІН НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам вчиняти дії, що спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення у позасудовий спосіб або на торгах (аукціонах), внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в т.ч., але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомого майна чи її частини - квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 1).

Заява мотивована тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HAG4G101270103 від 05.06.2007, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 44100 доларів США для придбання квартири з кінцевим терміном повернення 04.06.2027 та сплатою відсотків за його користування.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № HAG4G101270103, відповідно до якого ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 48.60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2013 у справі № 2027/20653/12 звернуто стягнення на предмет іпотеки. Крім того, вказаним рішенням суду встановлено заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.10.2012 складала 43163,70 доларів США

Як зазначає позивача, на даний час рішення суду залишається невиконаним. Крім того, в межах виконавчого провадження № 51832441 встановлено, що станом на 12.10.2023 у ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Водночас, в межах виконавчого провадження № 78622199 позивачу стало відомо, що

ОСОБА_1 , шляхом укладення договору дарування квартири від 27.11.2013, відчужила належну їй квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (по 1/2 частці кожній).

На переконання позивача, такі дії ОСОБА_1 свідчать про недобросовісну поведінку боржника, оскільки укладення договору дарування спрямоване на уникнення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач зазначає, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, тому, з урахуванням підстав та змісту позову, наразі існує загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує очевидна небезпека відчуження спірного нерухомого майна іншим особам та заподіяння шкоди правам та інтересам АТ КБ «ПриватБанк».

З наведених підстав позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову у запропонований спосіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя зазначає наступне.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії.

Як визначено ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №568/525/21).

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Так, предметом позову, з яким АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду, є визнання недійсним договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 27.11.2013 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та за умовами якого ОСОБА_1 передала безоплатно у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частці зазначеної квартири кожному.

Факт укладення вказаного договору підтверджується його копією, наданою позивачем, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка

№ 438839082 від 08.08.2025).

Отже, зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що між сторонами існує спір щодо укладеного договору дарування зазначеної квартири, оскільки позивач вважає цей договір фраудаторним правочином, який спрямований на ухилення ОСОБА_1 від виконання боргових зобов`язань за рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 05.05.2025 у справі № 466/2651/23 висловив правову позицію, відповідно до якої, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 викладено такий правовий висновок.

Характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Оскільки суддею встановлено, що позивач звернувся із позовом про визнання недійсним договору дарування, а відповідачі є сторонами цього правочину, суддя дійшов висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, адже невжиття такого заходу забезпечення позову, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача.

При цьому суддя зауважує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, а визначений позивачем спосіб не завдасть шкоди відповідачам, оскільки спірна квартира залишатиметься у повному володінні та користуванні власників, та у разі відмови у позові - заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову підлягають задоволенню.

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Відтак, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

Керуючись ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи про забезпечення позову, шляхом:

- Заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, вчиняти будь-які реєстраційні дії, що пов`язані з відчуженням та/або зміною власника нерухомості, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію або про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1);

- Заборони ОСОБА_2 (РНОКП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам вчиняти дії, що спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення у позасудовий спосіб або на торгах (аукціонах), внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в т.ч., але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомого майна чи її частини - квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 1).

Копію ухвали направити позивачу для подальшого пред`явлення для виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Борис ЗАМІКУЛА