Справа № 717/520/26
Номер провадження 2/717/363/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 березня 2026 року селище Кельменці

Суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Кудиба З. І., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А; ) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») Андрухов В. М. подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 20.07.2023-100001559 від 20.07.2023 р. в розмірі 6 587,00 грн та понесені судові витрати.

Підстави позову: позов заявлений з тих підстав, що відповідачка не виконала умови кредитного договору, через що виникла заборгованість.

Розглянувши подану позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 175 та частиною 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також усі наявні у нього докази, що підтверджують ці обставини. У разі подання письмових або електронних доказів позивач може додати до позовної заяви копії відповідних документів.

Однак до поданої позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання (перерахування) відповідачці кредитних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 161/5457/17 (провадження № 61-25546св18), при вирішенні спорів щодо кредитних зобов`язань первинним і визначальним є встановлення факту реального надання грошових коштів боржнику, що є передумовою виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення.

У даному випадку позивачем не надано жодних документів, які б достовірно підтверджували факт фактичного отримання відповідачкою грошових коштів у межах зазначеного кредитного договору, зокрема: банківських платіжних документів, виписок з рахунків, реєстрів переказів або підтверджень фактичного зарахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача чи іншим способом передачі коштів.

Сам по собі факт укладення кредитного договору не свідчить про надання грошових коштів, оскільки зобов`язання за кредитним договором виникають лише з моменту фактичного виконання кредитором свого обов`язку з перерахування кредитних коштів (статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України).

Відсутність таких доказів виключає можливість суду прийняти позов до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до статті 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази має право подати клопотання про їх витребування судом. Таке клопотання подається у строки, визначені частинами 2 та 3 статті 83 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем долучено поштову квитанцію про направлення відповідачці позовної заяви з додатками за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас судом встановлено, що зазначена позивачем адреса є помилковою, оскільки, відповідно до відповіді на запит суду Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області № 02-10/854 від 19.03.2026, відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачем не підтверджено направлення відповідачці копії позовної заяви та доданих до неї документів із зазначенням переліку документів і кількості аркушів кожного з них за зареєстрованою адресою відповідачки, що відповідно до вимог процесуального законодавства є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Така позиція суду обґрунтована п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, згідно якого послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

З огляду на наведене суд вважає за доцільне залишити подану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання:

належних та допустимих доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачці;

підтвердження направлення копії позовної заяви та доданих документів за належною адресою відповідачки, із зазначенням переліку документів та кількості аркушів кожного з них.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кудиба З. І.