Справа №: 486/404/24 Провадження № 6/486/17/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м.Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області з заявою про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум.

В обґрунтування заяви зазначив, що станом на 04.03.2026 ухвала Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.12.2024 про скасування судового наказу у справі за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миру 10» про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за ЖКП в сумі 6559,90 грн., не виконана. ВП №75381327 від 30.08.2024 головним державним виконавцем Омельченко Т.М. Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з рахунку заявника було знято 7485,89 грн. Станом на 04.03.2026 кошти заявнику не повернуті. Тому просить суд вирішити питання про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум та зобов`язати ДВС перерахувати на його рахунок 7485,89 грн.

23.03.2026 від представника ОСББ "Миру,10" надійшли письмові заперечення на заяву в яких останній просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити з посиланням на пропуск заявником строку звернення з даною заявою та відсутністю правових підстав для повороту виконання рішення.

Заявник в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити, також просив суд поновити йому строк для звернення з даною заявою до суду, оскільки через юридичну необізнаність він раніше подавав до суду заяву в строк, однак через неналежний вибір способу захисту прав, ухвалою суду його заяву залишено без розгляду, через що йому довелося звернутися до суду повторно.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку.

Частиною 10 ст. 444 ЦПК України передбачено, що заява про поворот виконання розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.03.2024 року №486/404/24, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСББ «Миру 10» заборгованість за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення у розмірі 6291,50 грн. та 268,40 грн. судового збору.

На підставі вказаного судового наказу приватним виконавцем Омельченко Т.М. відкрито виконавче провадження №75381327.

В межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на майно боржника, з рахунку заявника стягнуто кошти у розмірі 7485,89 грн.

Постановою приватного виконавця Омельченко Т.М. від 05.09.2024 виконавче провадження ВП №75381327 з примусового виконання судового наказу №486/404/24 закінчено на підставі на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним його виконанням.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.09.2024 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.03.2024 року №486/404/24 повернуто без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.11.2024 у справі №486/404/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.09.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.12.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою ОСББ «Миру 10» про видачу судового наказу, судовий наказ Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.03.2024 року №486/404/24 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості скасовано.

Також з матеріалів справи вбачається, що 25.03.2025 заявник ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про невиконання ухвали суду та незаконну відмову у виконавчому провадженні.

Відповідно до ухвали Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.07.2025 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження.

25.02.2026 ОСОБА_1 подав до суду скаргу про невиконання судового рішення, яку ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.02.2026 залишено без розгляду.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Отже, до судового наказу, як одного з виду судового рішення, також застосовується положення про поворот виконання рішення.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про скасування судового наказу, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про поворот виконання судового наказу, отже ухвалою суду від 11.12.2024, якою було скасовано судовий наказ від 15.03.2024, не вирішувалось питання про поворот його виконання.

Згідно з частиною п`ятою статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми статті 444 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення - це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15).

Згідно з частиною шостою статті 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Як зазначає заявник, з його банківського рахунку, відбулося списання грошових коштів в рамках виконавчого провадження на підставі судового наказу від 15.03.2024 у розмірі 7485,89 грн., про що свідчить платіжна інструкція №24387РВNKI005a780001 від 03.09.2024.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні №75381327 постановою від 05.06.2024 головним державним вихованцем Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області вказане виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №486/404/24, виданого 14.04.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Миру 10» заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення у розмірі 6291,50 грн. та 268,40 грн. судового збору, закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику.

З огляду на те, що судовий наказ Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.03.2024 року №486/404/24, яким з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСББ «Миру 10, Южноукраїнськ»» стягнуто заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення у розмірі 6291,50 грн. та 268,40 грн. судового збору, скасовано, суд вважає, що наявні правові підстави для повороту виконання судового наказу в частині суми стягнутої заборгованості в розмірі у розмірі 6291,50 грн. та 268,40 грн. судового збору, що становить 6559,90 грн. з поверненням ОСОБА_1 вказаної суми грошових коштів.

Слід також зазначити, що статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положення частини 2 статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутого державним виконавцем виконавчого збору має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду.

Отже, суд дійшов висновку, що наявні підстави для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 та в порядку повороту виконання рішення суду слід стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миру 10, Южноукраїнськ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6559, 90 грн.

Щодо пропуску звернення заявника до суду з заявою про поворот виконання рішення суду слід зазначити наступне.

Частина десята статті 444 ЦПК України передбачає, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення апеляційної чи касаційної інстанції або рішення, ухваленого при новому розгляді справи.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

Частина перша статті 127 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, враховуючи обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуального строку» є оціночними, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Як зазначено вище, 11.12.2024 ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області судовий наказ скасовано.

Судом встановлено, що 25.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про невиконання ухвали суду та незаконну відмову у виконавчому провадженні, проте заявнику ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.07.2025 відмовлено у відкритті провадження.

В подальшому 25.02.2026 ОСОБА_1 подав до суду скаргу про невиконання судового рішення, яку ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.02.2026 залишено без розгляду, у зв`язку з неправильно обраним способом захисту прав для вирішення повороту виконання судового наказу.

Зі змісту вище зазначених позовної заяви та скарги слідує, що заявник звертався до суду для відновлення своїх прав та повернення знятих коштів за скасованим судовим наказом, однак обрав невірний спосіб захисту своїх порушених прав.

За таких обставин, враховуючи, що заявник є особою похилого віку, юридично необізнаним, звернувся до суду вперше 25.03.2025 щодо відновлення своїх прав, проте, через необізнаність обрав невірний спосіб захисту прав, пропустив визначений законом строк для звернення до суду, суд вважає, що наявні підстави для поновлення заявнику строку звернення з заявою про поворот виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 353, 354, 444 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з заявою про поворот виконання рішення суду.

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задовольнити частково.

Допустити поворот виконання судового наказу №486/404/24 від 15.03.2024 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миру 10, Южноукраїнськ".

В порядку повороту виконання рішення суду стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миру 10, Южноукраїнськ» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 , АТ «Райффайзен Банк», грошові кошти у розмірі 6559 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Волощук