УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 757/11831/22

провадження № 61-11065ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

9 січня 2025 року ОСОБА_1 вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року,

яку ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2025 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2025 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернено заявнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 13 січня 2025 року.

26 серпня 2025 року ОСОБА_1 вдруге за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, а саме для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження; надання виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог

статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, та доказів направлення скарги відповідачу.

Заявнику роз`яснено наслідки невиконання вказаної ухвали.

22 грудня 2025 року заявник за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав заяву про виконання ухвали Верховного Суду від 15 вересня 2025 року.

Оцінивши викладені у заяві аргументи ОСОБА_1 , суд касаційної інстанції дійшов висновку, що вони зводяться до незгоди з ухвалою про залишення касаційної скарги без руху як в частині визнання судом неповажними причин, наведених заявником, пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, так і в частині висновку суду про неналежне обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 15 вересня 2025 року зазначено порядок та спосіб усунення недоліків касаційної скарги; детально роз`яснено заявнику про необґрунтованість викладених ним причин пропуску строку на касаційне оскарження та визнано їх неповажними.

Проте заявник не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 15 вересня

2025 року, а саме не подав до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження; не надав виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог

статті 392 ЦПК України, та доказів направлення скарги відповідачу.

Пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з частиною другою статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії,

№ 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня

2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Також касаційний суд зауважує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 квітня 2021 року

у справі № 640/3393/19, який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду підлягає застосуванню і до наслідків неусунення недоліків касаційної скарги, поданої в порядку цивільного процесуального законодавства.

Оскільки заявником заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не подано, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська