Справа № 195/364/26
Провадження №2/195/299/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2026 р. с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Папуга Олексій Валерійович, до Мирівської сільської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Папуга Олексій Валерійович, до Мирівської сільської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги (майнового та немайнового характеру), а саме:

1) про визнання за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,16 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Тм №005251 від 26.05.1997 року;

2) про скасування державну реєстрацію права комунальної власності за Мирівською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0350, площею 0,16 га, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району від 17.09.2025р., номер відомостей про речове право 61552960, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254. При цьому сплачено судовий збір лише за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1 355,16 грн., про що свідчить квитанція №6526-5698-8382-5788 від 17.03.2026.

Частиною 3 статтею 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, ч.4 ст.177 ЦПК України , а саме здійснити сплату судового збору за другу вимогу майнового характеру.

Також варто зазначити, що за приписами ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, дана позовна заява не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме позов не містить зазначення ціни позову, до позовної заяви не долучено докази вартості майна, зокрема на яке позивач просить визнати за ним право власності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно з цивільним процесуальним законодавством особа звертається до суду для захисту своїх порушених або оспорюваних прав, оскільки позов про визнання права власності (ст.392 ЦК України) спрямований на захист власних прав.

Однак, до позову не додано доказів вартості спірного майна, на яке позивач просить визнати право власності та не вказано ціну позову, що унеможливлює визначення судом точної суми судового збору, який підлягає до сплати позивачем за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Відповідно до пункту а) п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI. Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК) .

Зважаючи на викладене, стороні позивача необхідно слід вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості спірного майна, відповідно з посиланням на докази про підтвердження зазначених обставин (висновок про вартість майна).

Враховуючи вказане, необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Залишення позову без руху на підставі зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

позову заяву громадянина ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Папуга Олексій Валерійович, до Мирівської сільської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху.

У разі невиконання вищевказаного у встановлений термін, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Л. В. Колодіна