Справа 688/4177/25
№ 2/688/493/26
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Стаднічук Н. Л., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Транс логістик», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

09.09.2025 позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Руденка Д. В. звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до АТ «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення страхового відшкодування в сумі 6837,96 грн, пені в сумі 574,95 грн, інфляційних витрат в сумі 40,92 грн та 3% річних в сумі 55,64 грн, з ПП «Транс логістик» - різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування 41244,20 грн та 10000 моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 18 березня 2025 року о 17:45 по вул. 400-річчя Шепетівки в м. Шепетівці Хмельницької області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN TGM18.250» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «FORD MONDEO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , належним ОСОБА_1 . Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до висновку судового експерта від 25.03.2025 № 383 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу FORD станом на 19.03.2025 складає 92156,69 грн з ПДВ на складові частини та матеріали; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу FORD, станом на 19.03.2025 складає 44287,65 грн з ПДВ на складові частини та матеріали. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена у АТ «СК «ІНГО» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220299140 від 10.04.2024 зі строком дії з 17.05.2024 по 16.05.2025, відповідно до якого сторонами встановлена франшиза в розмірі 1600,00 грн. Відповідальність АТ «СК «ІНГО» перед ОСОБА_1 щодо виплати відшкодування становить 44287,65-1600,00 (франшиза)=42687,65 грн. Згідно з поясненнями ОСОБА_2 він працює водієм у ПП «Транс логістик» та на момент спричинення дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки. Враховуючи, що обов`язок щодо виплати з боку АТ «СК «ІНГО» не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу «FORD», ПП «Транс логістик» в загальному порядку має відшкодувати різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу FORD у зв`язку з його пошкодженням з вини працівника ПП «Транс Логістик» ОСОБА_2 перевищує суму страхового відшкодування, обов`язок щодо відшкодування різниці між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту покладається саме на юридичну особу, працівником якої завдано майнової шкоди та підлягає відшкодуванню на користь потерпілої. Різниця між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту складає 49469,04 грн (92156,69 грн (вартість відновлювального ремонту) 42687,65 грн (сума страхового відшкодування). Між тим, доказом, на підставі чого розраховується розмір матеріального збитку є висновок судового експерта від 25.03.2025 № 383, тому ПП «Транс логістик» не зобов`язане відшкодовувати ОСОБА_1 податок на додану вартість. Таким чином, ПП «Транс логістик» зобов`язане відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 41224,20 грн, що становить різницю між зобов`язанням АТ «СК «ІНГО» щодо виплати страхового відшкодування на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220299140 від 10.04.2024 та вартістю відновлювального ремонту з вирахуванням податку на додану вартість (49469,04грн/1.2*0.2=8244,84 грн (ПДВ)). Моральна шкода, завдана ОСОБА_1 спричинена протиправною поведінкою ПП «Транс логістик», яка полягає у ігноруванні відповідальності щодо відшкодування завданої шкоди його працівником в добровільному порядку, що поклало на неї додаткове фізичне та моральне навантаження: пошук транспорту для вільного пересування її та її сім`ї з метою належного та своєчасного забезпечення своїх потреб, пошуку кваліфікованих осіб для захисту/відновлення її порушених прав, пошуку запчастин на транспортний засіб та кваліфікованих осіб для його відновлення, що призвело до душевних переживань та пошуку додаткових незапланованих фінансових витрат. Моральну шкоду оцінює в 10000,00 грн.

2. Рух справи

Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «ІНГО», Приватного підприємства «Транс логістик», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині позовної вимоги до АТ «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.

3. Аргументи учасників справи

31.10.2025 представник відповідача ПП «Транс Логістик» Денисенко В. М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що позовна заява є повністю необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки на момент настання ДТП цивільна відповідальність автомобіля марки MAN TGМ 18.250 р.н. НОМЕР_1 була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 160 000,00 грн. Отже, АТ «Страхова компанія «ІНГО» є особою, на яку за полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля MAN TGМ 18.250 р.н. НОМЕР_1 , а відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу MAN TGМ 18.250 р.н. НОМЕР_1 , покладається на АТ «Страхова компанія «ІНГО», отже, саме Відповідач 1 має сплатити Позивачу всю спричинену шкоду до 160 000,00 грн. Вимоги позивача щодо стягнення з ПП «Транс Логістик» матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 41 244,20 грн, є передчасними та необґрунтованими, адже АТ Страхова компанія «ІНГО» мала виконати взяті на себе зобов`язання та здійснити виплату в рамках полісу з лімітом 160 000,00 грн, що цілком є достатнім для покриття спричинених збитків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, обставини, що мають значення для вирішення спору. Вважає, що доводи позивача у позові щодо визначення розміру моральної шкоди, а саме: «яка полягає у душевних переживаннях, які стали наслідком психологічного травмуючого фактору у вигляді неправомірних дій працівника ПП «Транс Логістик» у розумінні Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, є недостатніми для визначення розміру моральної шкоди, тим більше підстав для пред`явлення вимог її відшкодування саме з Відповідача 2. Позивачка не надала жодного доказу та не навила жодного обґрунтування заявлених до відшкодування сум моральної шкоди. Повідомив, що відповідач буде нести судові витрати на професійну правничу допомогу, розмір адвокатської винагороди складає 10000,00 грн.

14.11.2025 представник відповідача АТ «СК «ІНГО» Матлахова Т. В. подала до суду заяву про здійснення переказу коштів Шиманович А. П. в сумі 7509,47 грн та просила розглянути справу без її участі.

17.11.2025 представник позивачки Руденко Д. В. подав до суду заяву про залишення позовної вимоги в частині стягнення з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» страхового відшкодування в сумі 6837,96 грн, пені в сумі 574,95 грн, інфляційних втрат в сумі 40,92 грн та 3% річних в сумі 55,64 грн без розгляду.

18.12.2025 представник відповідача ПП «Транс Логістик» Денисенко В. М. подав до суду додаткові письмові пояснення, у яких вказав, що ОСОБА_1 станом на 14.11.2025 року НЕ Є ВЛАСНИКОМ автомобіля FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 . Крім того, у договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 22.05.2025 зазначено, що покупець не має претензій щодо технічних і якісних характеристик автомобіля. Отже, на момент продажу автомобіль FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 , був повністю відремонтований, що суттєво впливає на можливий результат розгляду цієї справи. Правова позиція відповідача полягає в тому, що у разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Вважає, що суд першої інстанції не повинен брати у якості доказу звіт судового експерта № 383 від 25.03.2025, адже Верховний Суд в постанові від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 зазначив, що «звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля. Враховуючи, що автомобіль позивача є технічно справним та відремонтованим - надані позивачем докази в обґрунтування суми позову, а саме звіт судового експерта, зроблений на замовлення позивача не може бути належними доказами, а інших доказів в матеріалах справи немає. Факт здійснення ремонту/відновлення автомобіля FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 суттєво змінює правовідносини сторін в частині доказів. Особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02 червня 2022 року у справі № 638/10072/19, ПП «Транс Логістик» вважає, що надані позивачем докази (звіт експерта) в якості обґрунтування позовних вимог не може бути взятий до уваги при вирішенні цієї справи, адже, автомобіль FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 був відремонтований ще в травні 2025 року, а будь-які інші докази в матеріалах справи, відсутні.

18.12.2025 представник позивачки Руденко Д. В. подав додаткові пояснення, в яких не погодився з додатковими пояснення ПП «Транс логістик», вказав, що виковок експерта є допустимим та належним засобом доказування при визначенні розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «FORD MONDEO». Висновок складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Закону України «Про судову експертизу» та нормам Цивільного процесуального кодексу України. Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 461/2217/19. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування. У відповідності до висновку судового експерта від 25 березня 2025 року за № 383 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «FORD MONDEO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 92 156,69 грн.; вартість матеріального збитку становить 44 287,65 грн. Отже, розмір майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розраховується з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу і становить 92 156,69 гривень. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МСТБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). ПП «Транс логістик» в порядку деліктного зобов`язання має обов`язок щодо відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_2 (найманим працівником), які полягають у відшкодуванні різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, у відповідності до зазначеного розрахунку в позовній заяві, а саме 41 244,20 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ПП «Транс Логістик» Денисенко В. М. в судове засідання не з`явився, в додаткових письмових поясненнях просив слухати справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

4. Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником автомобіля FORD MONDEO д. н. з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6845 20.02.2025.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2025 встановлено, що 18.03.2025 о 17:45 ОСОБА_2 по вул. 400-річчя Шепетівки в м. Шепетівці, керуючи автомобілем марки МАN д. н. з. НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки FORD д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками; ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу МАN д. н. з. НОМЕР_1 застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО» відповідно до страхового полісу № 220299140. За вказаним полісом страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 160000 грн, розмір франшизи 1600 грн.

АТ «СК «ІНГО» сплатило ОСОБА_1 36244,55 грн страхового відшкодування за договором 220299140 згідно з платіжною інструкцією від 17.10.2025 та картковим переказом коштів.

Згідно з висновком судового експерта Кізіми Р. Л. № 383 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ FordMondeo, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП від 25 березня 2025 року вартість відновлювального ремонту КТЗ FordMondeo реєстраційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 22.03.2025, станом на 19.03.2025 складає 92156,69 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ FordMondeo, реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 22.03.2025, станом на 19.03.2025 складає 44287,65 грн з ПДВ на складові частини і матеріали.

Згідно з платіжною інструкцією 2.111195371.1 від 28.03.2025 ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_5 ФОП 6500,00 грн плати за виготовлення висновку відповідно до рахунку № 383 від 25.03.2025 (за ОСОБА_6 ).

06.05.2025 представником ОСОБА_1 - адвокатом Руденком Д. В. ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» подано претензію про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником ПП «Транс Логістик» при виконанні трудових (службових) обов`язків 92156,69 (44287,65-1600,00)=49469,04 грн та 6500,00 грн витрат з проведенням судового експертного дослідження, в загальній сумі 55969,04 грн.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 22.05.2025, оформленого та підписаного в сервісному центрі РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області № 6845/2025/5362857, засіб FORD MONDEO проданий ОСОБА_1 .

5. Норми права, які застосував суд

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами першою та третьою першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпі лому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону розміри страхових сум за внутрішніми договорами страхування встановлюються за шкоду, заподіяну:

1) життю та здоров`ю потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на одну потерпілу фізичну особу, та у розмірі, еквівалентному не менше 6,45 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб;

2) майну потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

За змістом пункту 1 частини першої статті 26 Закону у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.

Страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із:

1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті;

2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України;

3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати (частина перша статті 27 Закону).

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування, та дійшла правового висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Отже, Верховний Суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

В силу частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

6. Висновки суду

Під час судового розгляду судом було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.03.2025 з вини водія транспортного засобу MAN д. н. з. НОМЕР_5 , ОСОБА_1 було спричинено майнової шкоди в сумі 44287,65 грн в зв`язку з пошкодженням її автомобіля FORD MONDEO д. н. з. НОМЕР_2 .

Відповідальність власника транспортного засобу MAN д. н. з. НОМЕР_5 , - ПП «Транс Логістик» на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО» на підставі страхового поліса 220299140, яким передбачено ліміт страхового відшкодування у 160000 грн за вирахуванням франшизи 1600 грн. Страховиком здійснено страхове відшкодування ОСОБА_1 лише в сумі 36244,55 грн, що є не покриває розміру завданої шкоди та не перевищує страхової суми, визначеної договором страхування.

Відтак, саме АТ «СК «ІНГО» є належним відповідачем у справі за позовами про відшкодування майнової шкоди.

Оскільки позов пред`явлено позивачкою до неналежного відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що в зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля позивачці було спричинено моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку з неправомірною поведінкою працівника відповідача ОСОБА_2 , необхідності пошуку іншого транспортного засобу для пересування, суд вважає необхідним частково задовольнити її позовну вимогу та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Суд вважає, що оскільки обов`язок з відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, несе страхова компанія, а не ПП «Транс логістик», то невідшкодування ним шкоди в добровільному порядку є правомірним, а тому не може бути підставою для стягнення моральної шкоди.

7. Розподіл судових витрат

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно з квитанцією № МВZ4-7873-2Q6E від 09.09.2025.

В зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 102,95 грн. (1211,20 х 8,5%).

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справи публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Правову допомогу позивачці надавало Адвокатське об`єднання «РО ЛЕКС» на підставі договору про надання правової допомоги № 19/03-2025 від 19.03.2025.

Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 19/03-2025 визначено, що ОСОБА_1 зобов`язана сплатити АО «РО ЛЕКС» за виконану роботу/юридичні послуги гонорар з розрахунку 2000 грн за годину роботи адвоката Адвокатського об`єднання, 3000 грн за одне судове засідання незалежно від його тривалості, але не менше 20000 грн.

Після надання правової допомоги /послуг Адвокатське об`єднання складає акт прийняття-передачі послуг з визначенням розміру гонорару.

За розрахунком (орієнтовний) наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 19 березня 2025 року №19/03-2025 від 09.09.2025 заступника голови Д. В. Руденко позивачці надано наступні послуги: надання юридичної консультації 0,5 год. 1000 грн, підготовка та подання заяви про виплату страхового відшкодування з додатками 1год 2000грн, ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення 1 год. 2000,00 грн, ознайомлення з висновком експерта - 0,5 год 1000,00 год, підготовка та направлення претензії з додатками 4 год 4000,00 грн, підготовка та подання позовної заяви з додатками та подання їх до суду 6 год 12000,00 грн, підготовка та подання адвокатських запитів 1 год 2000,00грн, участь у судових засіданнях 3 засідання 9000,00грн. Загальна сума винагороди становить 33000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 визначено, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", «Баришевський проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України»).

Суд вважає, що зазначений адвокатом Руденком Д. В. розмір витрат на правову допомогу у 33000,00 грн є завищеним, не підтверджений актом прийняття-передачі виконаних робіт та не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт.

За таких обставин, суд вважає необхідним зменшити витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача такі витрати в сумі 7000 грн, що буде розумним, справедливим та співмірним із складністю справи.

Враховуючи часткове задоволення позову з відповідачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 595,00 грн (7000 грн х 8,5%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12,13, 141, 258, 265, 268, 274 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс логістик» (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 27С, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс логістик» (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 27С, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в сумі 102,95 грн та витрати на правову допомогу в сумі 595,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук