СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

24 березня 2026 року м. Снігурівка

справа №485/506/26

провадження № 2-з/485/2/26

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Бодрової О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про захист трудових прав та визнання незаконної бездіяльності, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

установив:

Суть заяви

23 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця», у якій позивач з урахуванням уточнень, які надійшли до суду 24 березня 2026 року, просить: визнати бездіяльність Акціонерного товариства «Українська залізниця», що полягає у невключені ОСОБА_2 до списку військовозобов`язаних працівників, які підлягають бронюванню під час мобілізації незаконною; зобов`язати Акціонерне товариство «Укрзалізниця» усунути порушення трудових прав позивача шляхом подання заступника начальника центру діагностики структурного підрозділу «Київський центр діагностики» філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» Зайця Р.Ю. до списку працівників, які підлягають бронюванню під час мобілізації, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №76; стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок неправомірних дій відповідача, у розмірі 86852,92 грн; стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 70000 грн, стягнути Акціонерного товариства «Укрзалізниця» понесені судові витрати.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з заходами призову до набрання законної сили рішенням суду, крім перевірки підстав щодо надання відстрочи та її оформлення. Заява мотивована тим, що у провадженні суду перебуває справа за позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про зобов`язання усунути порушення трудових прав позивача, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Протиправні дії відповідача полягають у порушенні права позивача на працю шляхом не внесення у списки заброньованих, у зв`язку з чим позивачу не було надано відстрочку від мобілізації і як наслідок такі дії створюють реальний та безпосередній ризик направлення позивачу повістки територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та подальшого призову на військову службу. У даному випадку існує об`єктивна необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії, пов`язані із заходами призову позивача на військову службову до набрання законної сили рішенням суду, за винятком дій, пов`язаних із перевіркою підстав для надання відстрочки та її оформлення. За відсутності продовження строку дії відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_3 має право призвати його на військову службу, після чого позивач набуде статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку. Також це унеможливить виконання рішення суду за позовною заявою, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача.

Провадження у справі не відкрито.

Щодо розгляду заяви у відсутності сторін

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Мотиви суду

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та подані до заяви матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 759/13257/19, касаційний суд зазначив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заходи забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватись відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 01 червня 2022 року в справі №380/4273/21).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, спір між сторонами виник з приводу трудових відносин з питання бронювання працівників.

Разом з тим, заявник ставить питання про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з заходами призову до набрання законної сили рішенням суду, крім перевірки підстав щодо надання відстрочи та її оформлення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх спору.

Суд звертає увагу, що орган ТЦК не є стороною у справі, його дії (бездіяльність) не є предметом спору та дослідження судом.

Втручання в діяльність Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також інших уповноважених органах чи осіб, які займаються діяльністю щодо призову на військову службу під час мобілізації у воєнний період не передбачена нормами чинного законодавства.

Враховуючи вище наведене, оцінюючи доводи заявника щодо необхідності вжиття заходу забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, оцінивши наявність зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, запобігання порушення у зв`язку з вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками судового процесу, суд дійшов висновку, що безпідставне звернення до даних дій, а саме шляхом заборони органу ТЦК вчиняти дії, пов`язані з заходами призову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 4,149-153,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про захист трудових прав та визнання незаконної бездіяльності, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2026 року.

Суддя О.П.Бодрова