Березівський районний суд Одеської області
Справа № 496/6355/25
Провадження № 2/494/175/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Антонишиної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №496/6355/25 за позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю «ФК Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області судді Пасечник М.Л перебувала на розгляді цивільна справа за позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю « ФК Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. від 02.12.2025 року вказана справа передана до Березівського районного суду Одеської області за територіальною підсудністю.

30.12.2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А. та враховуючи, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддям, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.

Ухвалою суду від 05.01.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2963933, згідно умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 8200 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. 10.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія"Кредит-Капітал" укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, згідно якого первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» відступив на користь нового кредитора ТОВ "Фінансова компанія"Кредит-Капітал" права вимоги до відповідача за кредитним договором №2963933 від 20.02.2022 року. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконала, тобто не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що у загальному розмірі становить 35 241,95 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту 8200 грн.; заборгованість за процентами 27 041,95 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. На підставі вказаного, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 року.

У судові засідання 10.03.2026 р та 23.03.2026 представник позивача не з`явився, однак 26.02.2026 року на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 65).

Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надала та в судові засідання 10.03.2026 р та 23.03.2026 р не з`явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином .

Проте, згідно розписки від 02.03.2026 р була ознайомлена з матеріалами справи (а.с.68).

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за їх відсутності та ігнорування виклику до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Врахувавши думку представника позивача, викладену в позовній заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2963933, згідно умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 8200 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором (а.с.24-32).

Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

10.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія"Кредит-Капітал" укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, згідно якого первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» відступив на користь нового кредитора ТОВ "Фінансова компанія"Кредит-Капітал" права вимоги до відповідача за кредитним договором №2963933 від 20.02.2022 року (а.с.43-46).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.47).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частни першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконувала.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед відповідачем в сумі 35241, 95 грн., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту 8200 грн;

-заборгованість за процентами 27041,95 грн;

Факт наявності заборгованості підтверджуються договором про надання споживчого кредиту №2963933 від 20.02.2022 року та розрахунком заборгованості за договором (а.с.24-32, 37-42).

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути з останньої на користь позивача заборгованість у розмірі 35 241,95 грн.

Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" при зверненні з позовом до суду.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч. 4 ст.137ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги (а.с.51); акт №661 наданих послуг від 05.09.2025 (а.с.51 зворотній бік); детальний опис наданих послуг від 05.09.2025 року (а.с.52).

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8000.00 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт, оскільки дана справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн 00 коп.

Керуючись статями 10, 11, 169, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, статями 526, 530, 1046,1048-1050 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" (, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79029, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького 1, корпус 28, 4 поверх) заборгованість за кредитним договором №2963933 від 20.02.2022 року в розмірі 35 241 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок одна) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" (, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79029, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького 1, корпус 28, 4 поверх) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" (м. Львів Львівська область, вул. Смаль-Стоцького 1 корп 28, ).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.А. Римар