Справа № 638/3233/19
Провадження № 6/638/20/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Шевченківського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді Штих Т. В., за участю секретаря судового засідання Сікорського А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, в якій вона просила визнати виконавчі листа, видані у справі № 638/3233/19 такими, що не підлягають виконанню та зобов`язати стягувача повернути їх.

В обґрунтування заяви зазначає про те, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу задоволено, стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики у розмірі 5 100,00 доларів США, три проценти річних за період з 31.01.2018 р. по 24.10.2019 р. у розмірі 264,50 доларів США, судові витрати у розмірі 3 166,98 грн., у т.ч. судовий збір у розмірі 1 426,98 грн., інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 1 740,00 грн та на користь держави судовий збір в розмірі 24,64 грн. Заявницею було подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою 20.09.2020 заяву залишено без задоволення. ОСОБА_1 вказує, що нею буде подана апеляційна скарга на ухвалу суду, однак позивачка вже отримала виконавчі листи, у зв`язку з чим просить визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.01.2021 справу було передано судді Грищенко І. О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021, який був проведений на підставі розпорядження № 02-06/935 від 12.04.2021 справу було розподілено на суддю Штих Т. В.

Відповідно до відповіді на доповідну записку від 05.05.2021, надати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу зазначено, що не має можливості, оскільки справа до канцелярії з цивільних справ не поверталась.

Відповідно до відповіді на доповідну записку від 08.12.2022, надати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу зазначено, що не має можливості, оскільки справа була направлена до Харківського апеляційного суду та до канцелярії не поверталась.

На доповідну від 06.06.2024 про витребування матеріалів цивільної справи, канцелярія суду відповіді не надала.

Матеріали цивільної справи були надані після повторних доповідних, а саме від 30.01.2026.

Судове засідання було призначено на 24 лютого 2026 року на 12:00.

24 лютого 2026 року до суду надійшла заява в якій ОСОБА_1 просила перенести розгляд заяви та надати матеріали справи для ознайомлення.

Вказана заява була задоволена.

Судове засідання було призначено на 26.03.2026 на 13:00.

20 березня 2026 року до суду надійшла заява про надання матеріалів справи для ознайомлення.

25 березня 2026 року матеріали справи були надані для ознайомлення ОСОБА_1 в повному обсязі. Заявниця розписалась в заяві від 29 січня 2026 року про часткове ознайомлення. Була ще раз повідомлена про час та дату судового розгляду, повідомила, що 26 березня 2026 року з`явиться у судове засідання.

25 березня 2026 року через електронний суд від заявниці ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій вона просила знову перенести розгляд справи, у зв`язку з тим, що вона не змогла в повній мірі ознайомитись з матеріалами справи.

Заявниця та заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися.

Про дату, час і місце розгляду заяви учасники справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток-повідомлень рекомендованими листами з повідомленням про вручення за відомими суду адресами. Судові повістки повернулися до суду не врученими з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Отже, заінтересовані особи вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання з дня проставлення відповідних поштових відміток.

Крім того, заявниця отримала судові повістки в підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» 08.02.2026 та 26.02.2026, що відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки.

Таким чином, усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення суми боргу задоволено, стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики у розмірі 5 100,00 доларів США, три проценти річних за період з 31.01.2018 р. по 24.10.2019 р. у розмірі 264,50 доларів США, судові витрати у розмірі 3 166,98 грн., у т.ч. судовий збір у розмірі 1 426,98 грн., інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 1 740,00 грн та на користь держави судовий збір в розмірі 24,64 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року у задоволенні ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовлено.

21 жовтня 2020 року представника ОСОБА_2 отримав три виконавчі листи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року була повернута заявниці.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року без змін.

Додатковою постановою від 07 грудня 2023 року Полтавським апеляційним судом вирішене питання стягнення судових витрат з ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, врегульовані розділом VІ ЦПК України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку встановленого на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Отже, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, в сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом не встановлено добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження або припинення зобов`язань у визначених законом випадках. Так само не встановлено наявність процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року без змін, судове рішення набрало законної сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що обґрунтування та доводи заявника не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та судом не встановлено законних підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 26 березня 2026 року.

Суддя Т. В. Штих