Справа № 129/2281/25
Провадження № 22-ц/801/579/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокуСправа № 129/2281/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,

позивач: ТОВ «ФК «Ейс»

відповідач : ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.12.2025 року, постановлене під головуванням судді Бондар О.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 14.10.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 на офіційному сайті кредитора www.moneyveo.ua було укладено кредитний договір №653605807, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV6D4H9. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 7100 грн, терміном на 5 років ,зі сплатою передбачуваних договором відсотків, а відповідач зобов`язався у визначений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши 14.10.2022 року кредитні кошти на банківську карту ОСОБА_1 НОМЕР_1 , яку він зазначив у заявці при укладенні кредитного договору. Водночас, відповідач належним чином зобов`язання не виконував ,внаслідок чого у ОСОБА_1 станом на момент подання позову (25.06.2025) виникла заборгованість у розмірі 33769,02 грн, з яких: 7100 грн заборгованість з основної суми кредиту; 26 669,02 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №653605807 було передано ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» У подальшому до вказаного договору укладалися додаткові угоди ,у тому числі, щодо продовження терміну його дії.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19 . якою строк дії договору було продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між ними було укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (Додаток №16). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (Додаток №17).

30.10.2023 за договором факторингу № 30/1023-01 ТОВ «Таліон плюс» передало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №653605807 новому кредитору - «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»

29.05.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за укладеним договором факторингу № 29/05/25-Е , відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №653605807 товариству «ФК «Ейс»,яке просило позов задовольнити .

Рішенням Гайсинського районного суду від 02.12.2025 року позов задоволено . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 653605807 від 14.10.2022 в розмірі 33769,02 грн., а також судові витрати - 2422,40 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а у справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» відмовити. Зазначив , що в матеріалах справи відсутні достовірні докази перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки платіжне доручення не містить підпису та печатки ПАТ «КБ «Глобус», яке начебто перераховувало кошти. Спірний договір було укладено 14.10.2022 року терміном на 5 років, позивач звернувся до суду з позовом 25.06.2025 року, тобто достроково, при цьому позивач не направляв досудову вимогу про повернення коштів. Окрім цього, не доведено факту набуття ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №653605807,оскільки відсутні належні докази переуступлення позивачу такого права вимоги ; відсутні докази належного оформлення реєстру відступлення прав вимоги , реєстру боржників та оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

У відзиві ТОВ «ФК «Ейс» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.12.2025 року без змін, оскільки воно є законним та обгрунтованим.

Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Гайсинського районного суду від 02.12.2025 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Постановляючи рішення у справі суд, виходив із того, що факти укладення 14.10.2022 року кредитного договору №653605807 , отримання відповідачем кредитних коштів від позивача в сумі 7100 грн. та невиконання зобов`язань за ним відповідачем, внаслідок чого станом на (25.06.2025) виникла заборгованість у розмірі 33769,02 грн. , підтверджується матеріалами справи

Суд також виходив із того, що до позивача - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року , № 30/1023-01 від 30.10.2023 року, № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року від попередніх кредиторів ТОВ «Манівео» ,ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Коренюка за вказаним кредитним договором і ТОВ «ФК «ЕЙС» є належним позивачем у справі.

Однак, колегія суддів вважає, що з останнім висновком суду погодитись не можна, оскільки суд невірно оцінив докази і встановив ці обставини , невірно застосував норми матеріального і порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позову .

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона(фактор)передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта)за плату(убудь-який передбачений договором спосіб),а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже ,предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як вказує позивач ,право вимоги перейшло до нього на підставі договорів факторингу, укладених між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та послідуючими Факторами.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги щодо доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування(ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року, згідно п.2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором.(а.с.76-81)

Згідно п.п. 1.3. Договору № 28/1118-01 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 8.2. Договору строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишаються без змін.(а.с81-зворот)

31.12.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.(а.с.82-86)

Згідно п. 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 81.1 цього договору та закінчується 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року.(а.с.87)

31.12.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року.(а.с.87-зворот)

31.12.2023 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 32, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.(а.с.88)

29.11.2022 року представники ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу№ 28/1118-01від 28 листопада 2018року підписали реєстр прав вимоги №205(а.с.74) за яким за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором на суму 16 207,88 грн. Тобто, на 29.11.2022 року вимоги до боржника ,що були включені до Реєстру прав вимоги № 205, на час включення до Реєстру вже існували за продовженим додатковою угодою №27 від 31.12.2021 року строком дії договору факторингу до 31.12.2022 року.

Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу дії.

У справі, що розглядається, позивач вказав, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора до кожного наступного нового кредитора три рази, де фінальним кредитором зазначено ТОВ «ФК «ЕЙС». Тому для перевірки існування у останнього права вимоги виконання боржником відповідного обов`язку, остання має надати боржнику докази переходу прав у зобов`язанні на кожному етапі.

При цьому вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до ст.517 ЦК не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають із різних правових підстав та не є взаємозалежними (п. 43 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Відповідно, для підтвердження факту відступлення права вимоги, позивач повинен надати до суду докази набуття права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Щодо необхідності повної оплати новими кредиторами на користь минулих кредиторів за договором факторингу, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 дійшов висновку про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Тобто, без надання позивачем суду доказів здійснення оплати за договорами факторингу на кожному етапі передачі прав на підтвердження набуття ним відступленого права грошової вимоги, відсутні підстави вважати права фактора набутими.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявні платіжні інструкції від 04.06.2025 року № 243, від 04.06.2025 року №245, від 05.06.2025 року №246, від 05.06.2025 року №247, від 06.06.2025 року №248 за якими ТОВ «ФК «ЕЙС» частковою оплатою перераховувало на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти за відступлення права вимоги згідно з договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.(а.с.54-56)

Разом із тим, доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу на кожному етапі такої передачі вимог, зокрема, здійсненої товариством «Таліон Плюс» первісному кредитору - товариству «Манівео швидка фінансова допомога», позивач суду не надав.

Крім того, договорами факторингу передбачено час набуття факторами прав вимоги первісним фактором ТОВ «Таліон Плюс» - в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі ,встановленій у Додатку (п.4.1 договору,а.с.76 зворот); ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» - з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог по формі ,встановленій у відповідному Додатку (п.4.1 договору .а.с.68- зворот) ; ТОВ «ФК «ЕЙС» - в момент підписання сторонами акту прийому передачі Реєстру боржників згідно з додатком №2 (п.1.2. договору ,а.с.60-зворот).

Наданий позивачем витяг з реєстру прав вимоги №205 від 29.11.2022 року (а.с.74),підписаний первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», за яким за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором на суму 16 207,88 грн. , не відповідає формі Додатку №1 до договору факторингу «Реєстр прав вимог»(зворот а.с.74,зворот а.с.79) ,оскільки графа реєстру «дата кредитного договору» виділена окремо, проте відповідно до додатку №1 вона має бути разом з номером кредитного договору. Тобто , підписаний сторонами реєстр прав вимог не відповідає формі додатку №1 до договору факторингу, що не дає підстав вважати набутим право вимоги в день підписання сторонами Реєстру прав вимог. Крім того, відсутні і докази оплати товариством «Таліон Плюс » прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01,на виконання якого 30.10.2023 року підписали реєстр прав вимоги №1 (а.с.66) за яким за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором №653605807 на суму 260669,02 грн. Наданий позивачем витяг з Реєстру відповідає формі додатку №1 до договору факторингу «Реєстр прав вимог»

( зворот а.с.66, 71). Тобто , підписаний сторонами реєстр прав вимог відповідає додатку до договору факторингу.

29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е ,на виконання якого підписали реєстр боржників ,де рахується право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №653605807 на суму 26 669,02 грн. Наданий позивачем витяг з Реєстру відповідає формі додатку №1 до договору факторингу «Реєстр прав вимог»( а.с.58, 63-зворот). Тобто , підписаний сторонами реєстр прав вимог відповідає додатку до договору факторингу.

Відтак, позивач допустимими, достовірними і достатніми доказами не довів, що у даних правовідносинах відбувся перехід права вимоги за договором кредитної лінії №653605807 від 14.10.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» , що в свою чергу тягне відсутність можливості набуття такого права й позивачем ТОВ "ФК ЕЙС».

За відсутності доказів оплати за договором факторингу первісному кредитору набувачем «ТОВ Таліон Плюс» ,позивачем не доведено наявності у нього права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №653605807.

Оскільки у справі відсутні і позивачем не надані суду докази на підтвердження оплати за першим договором факторингу ,підписання сторонами Реєстру прав вимог, що відповідав би формі додатку до договору факторингу № 28/1118-01, у справі відсутні докази переходу права вимоги від первісного до послідуючих кредиторів на кожному етапі такої передачі, висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог є необгрунтованим.

Відсутність доказів підтвердження переходу права вимоги до позивача є самостійною підставою для відмови йому у задоволенні позову .

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту набуття ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №653605807,оскільки відсутні належні докази переуступлення позивачу такого права вимоги ; відсутні докази належного оформлення реєстру відступлення прав вимоги , реєстру боржників та оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ,заслуговують на увагу , рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позивачем набуття права вимоги за даним позовом.

За таких обставин інші доводи апеляційної скарги правового значення не мають і апеляційним судом не обговорюються.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд невірно оцінив докази і встановив обставини у справі, допустив недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду їм , неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, оскільки позовні вимоги ТОВ «Ейс» задоволенню не підлягають, судові витрати у суді першої інстанції слід залишити за ним.

Водночас з ТОВ «Ейс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3633,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.12.2025 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ТОВ «Ейс» на користь до ОСОБА_1 витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: Л.О. Голота

В.П. Рибчинський