Справа № 703/914/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

17.02.2026 АТ «Універсал Банк» звернулося до Смілянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.02.2026 відкрите провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.03.2026 представник позивача засобами електронної пошти подав клопотання про закриття провадження у справі, в зв`язку з тим, що заборгованість погашена відповідачем після звернення із позовом до суду. Письмова заява містить посилання на правову підставу закриття провадження в справі, що передбачена п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Відповідно до висновку про застосування норм права, що сформульований 20.09.2021 ОП КЦС ВС в справі №638/3792/20 закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (стаття 206 ЦПК України).

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина четверта статті 206 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 256 ЦПК України).

За змістом статті 206 ЦПК України відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову - це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №180/2161/19).

За обставинами даної справи, представник позивача посилається на ту обставину, що заборгованість погашена відповідачем після подання позову до суду, однак документів на підтвердження відповідних обставин, не надає. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, разом з тим правовою підставою закриття провадження у справі представником позивача вказано відмову від позову.

За відсутності обставин, що виключають прийняття судом відмови позивача від позову, що передбачені ч. 4-5 ст. 206 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти відмову від позову, що має наслідком закриття провадження в справі (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Окрім того, в заяві представник позивача, обґрунтовуючи наявність підстав для покладення витрат зі сплати судового збору на відповідача, одночасно просить повернути судовий збір.

Відповідно до платіжного доручення №9 від 02.02.2026 позивачем при зверненні до суду з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн, що зарахований до спеціального фонду державного бюджету України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Загальними правилами розподілу судових витрат у вигляді судового збору

передбачено, що такі витрати можуть бути покладені судом на самого платника

судового збору або на іншу сторону, або відшкодовані з державного бюджету

особі, яка його сплатила.

Питання повернення судового збору врегульовано статтею 7 Закону України

«Про судовий збір», яка містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких

сплачена сума судового збору за ухвалою суду повертається з державного

бюджету особі, яка його сплатила.

Повернення сплаченої суми судового збору в разі відмови позивача від позову та закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Враховуючи викладене, а також підстави закриття провадження в даній справі, вимога про повернення судового збору не підлягає до задоволення.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 255, ст. 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

В задоволенні клопотання представника позивача про повернення сплаченої суми судового збору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Овсієнко