Справа № 646/3113/26
Провадження № 4-с/646/13/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м.Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Чорна Б.М., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тарасенко В.Ю. про визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Основ`янського районного суду міста Харкова 23.03.2026 року надійшла скарга адвоката Тарасенко Віри Юріївни, в інтересах ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати незаконними бездіяльність Основ?янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови від закінчення виконавчих проваджень № 50428666 та № 50438821, які входять до складу зведеного виконавчого провадження № 50615104, по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 646/11149/15-ц, виданого 03.02.2016р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 11.08.2018р. по кредиту та процентам у розмірі 23715,18 доларів США та по пені у розмірі 17628,41 грн.; зобов?язати Основ?янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України закінчити виконавчі провадження № 50428666 та № 50438821, які входять до складу зведеного виконавчого провадження № 50615104, по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 646/11149/15-ц, виданого 03.02.201бр., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 11.08.2018р. по кредиту та процентам у розмірі 23715,18 доларів США та по пені у розмірі 17628,41 грн., та винести постанову про зняття арешту з майна боржника та припинення заборони його відчуження, накладеного у рамках виконавчих проваджень №50428666 та № 50438821, які входять до складу зведеного виконавчого провадження № 50615104 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 12.04.2016р., та припинити всі інші виконавчі дії з приводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; судові витрати по сплаті судового збору покласти на Основ?янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

Разом із скаргою до суду подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із скаргою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Основ`янського районного суду міста Харкова головуючою визначено суддю Чорну Б.М.

Перевіривши скаргу на її відповідність вимогам ЦПК України, суддя встановив, що скарга не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається зі змісту скарги, що вперше позовна заява про оскарження дій та бездіяльності ВДВС була подана до Харківського окружного адміністративного суду 30.07.2025, після того як представник заявника отримала відповідь ВДВС про відмову у знятті арешту, яка була отримана нею 25.07.2025р., датована 22.07.2025р., справа була зареєстрована у Харківському окружному адміністративному суді під номером № 520/20355/25, але суди першої, апеляційної та касаційної інстанції вирішили, що дане питання не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства і що заявник може звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Проте, зазначена постанова Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду датована 17 лютим 2026 року. Жодної інформації та доказів на підтвердження дати отримання (ознайомлення) з вказаною постановою представником скаржника до клопотання про поновлення строку не надано.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,4,6 ст.14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до ч.8 ст.14 ЦПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Особливості використання електронного підпису або іншого засобу електронної ідентифікації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з ч.5,6,8 ст.43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджене Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яке визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх підсистем (модулів).

Пунктом 8 Положення №1845/0/15-21 передбачено, що підсистема "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (id.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав.

Згідно з п.10 Положення №1845/0/15-21 обов`язковість реєстрації Електронного кабінету в ЄСІТС для окремих категорій суб`єктів визначається процесуальним законодавством.

Процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС (п.16 Положення №1845/0/15-21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.09.2023 у справі №204/2321/22, висловила правову позицію, відповідно до якої вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Тобто, особи, які виконали свій обов`язок, встановлений ч.6 ст.14 ЦПК України, з реєстрації Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» можуть звернутися до суду з відповідним процесуальним документом або в письмовій формі, або в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: id.court.gov.ua, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з використанням власного електронного підпису.

При цьому, п.24 підрозділу 2 розділу ІІ Положення № 1845/0/15-21 встановлено, що Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою wiki.court.gov.ua.

Згідно з вимогами пунктів 26, 27 підрозділу 2 розділу ІІ Положення електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.

Крім того, відповідно до ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

Обмеження, пов`язані з використанням підсистеми Електронний суд, у тому числі щодо подачі процесуальних документів через Електронний кабінет, є легітимними, пропорційними та не перешкоджають доступу до правосуддя.

Однак, Скарга представником ОСОБА_1 адвокатом Тарасенко В.Ю. про визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити певні дії подана без дотримання вищевказаних вимог щодо обов`язкового використання електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд".

Таким чином, оскільки представник позивача є користувачем Електронного суду, вона мала можливість бути ознаймленою з постановою Верховного Суду у справі №520/20355/25 у підсистемі "Електронний суд", однак, до Клопотання про поновлення пропущеного строу не долучено доказів, які б свідчили про дату отримання адвокатом Тарасенко В.Ю. (яка представляла інтереси ОСОБА_1 у справі №520/20355/25) постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 р. у справі №520/20355/26 через підсистему "Електронний суд".

Так, учасники справи в «Електронному суді» мають можливість знайомитись з усіма документами, долученими до провадження в їхніх електронних кабінетах у розділах «Документи сторін» або «Мої справи» після реєстрації справи та отримання відповідних повідомлень, що підтверджує їхню обізнаність із матеріалами справи та рішеннями суду, а це робить їх відповідальними за перевірку надходжень.

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) - постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 р. у справі №520/20355/26 (номер судового провадження: К/990/43231/25) надіслано судом до ЄДРСР 17.02.2026 р., зареєстровано в ЄДРСОР 18.02.2026 р. та забезпечено надання загального доступу - 19.02.2026 р., дата набрання законної сили: 17.02.2026 р.

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, зокрема, судові рішення у справі №520/20355/26 (номер судового провадження: К/990/43231/25).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20, Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (61-6892св23):

Скарга про визнання бездіяльнсоті відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити дії адвокатом Тарасенко В.Ю. подана до суду 23 березня 2026 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду.

До скарги додано клопотання про поновлення строку для звернення, яке не містить жодних обґрунтувань причин пропуску строку звернення до суду, обґрунтувань та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду. Тому вказане клопотання адвоката Тарасенко В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку за звернення до суду зі скаргою про визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити дії є необгрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Однак, якщо особа з поважних причин пропустила строк для подання скарги на рішення, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби то у відповідності до норм статті 449 ЦПК України вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних для цього причин за заявою заявника.

Таким чином, заявник (боржник) пропустив десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою. Доказів існування об`єктивних причин, які перешкодили йому своєчасно звернутись до суду з цією скаргою, скаржник не надав.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" (заява № 11681/85) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається передусім на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", заява № 36655/02).

При постановленні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи положення статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 185, 260, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання адвоката Тарасенко В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку за звернення до суду зі скаргою про визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тарасенко В.Ю. про визнання бездіяльності відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення ним недоліків заяви (скарги) у строк, встановлений відповідно до ухвали суду, заява (скарга) вважається неподаною та повертається особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Б.М.Чорна