Справа № 128/155/26
25 березня 2026 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,
секретар Манюк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На підставі вказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 7 600 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
В подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 07.07.2024 та відповідно кошти у розмірі 1 000 грн від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «Пейтек Україна» на картку споживача.
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4791656 від 06.07.2024 у період з 06.07.2024 по 31.03.2025 включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 29 796, 69 грн.
31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 31-1/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, до ТОВ «Українські Фінансові Операції» відповідно до укладеного Договору факторингу від 31.03.2025 № 31-1/03/2025 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 4791656 від 06.07.2024 загальна сума заборгованості склала 42 696, 64 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 599, 95 грн; заборгованість за процентами 29 796, 69 грн; заборгованість за нарахованими штрафами/неустойкою 4 300, 00 грн.
Станом на дату укладення договору факторингу від 31.03.2025 № 31-1/03/2025, строк дії договору № 4791656 від 06.07.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивачем з 31.03.2025 донараховано відсотки за 92 календарних дні у розмірі 11 867, 931 грн. Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свої зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «Українські Фінансові Операції», ні на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4791656 від 06.07.2024 загальною сумою 50 264, 57 грн, з яких: 8 599, 95 грн тіло кредиту; 29 796, 69 грн нараховані проценти первісним кредитором; 11 867, 931 грн нараховані проценти ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 92 календарних дні.
За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 50 264, 57 грн та судові витрати по справі (а.с. 1 14).
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 74).
В судове засідання учасники справи не з`явились.
Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, хоча вважається повідомленою належним чином і в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі, згідно положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою у визначений судом строк до суду не подано.
Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
06.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбаченні договором. Сума кредиту (загальний розмір) становить 7 600, 00 грн. (п. 1.2.). Строк кредиту 360 днів (п. 1.3). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Детальні териміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Стандартна процентна ставка 1, 50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредитування 17 484, 08 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 48 640, 00 грн. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 . Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Даний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.16 21).
Згідно копій Додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4791656 від 06.07.2024, підписаного ОСОБА_1 електронним підписом, від 06.07.2024, від 07.07.2024, від 13.07.2024, від 23.07.2024, від 24.07.2024, від 02.08.2024 та від 12.08.2024,наведено Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 21 зі звороту, 24, 25).
Окрім цього, 07.07.2027 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024, відповідно до якого сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 1 000,00 гривень (п. 1.2). Внести зміни у п.1.2. Договору та викласти його у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 8 600, 00 гривень.». Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору (п. 1.5). За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1, 499 % (п. 1.6). Відповідно до п. 1.7 додаткового договору, з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Додаткового договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 17 360,41% річних; 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 17 360,41% річних. Відповідно до п. 1.8 договору, з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: 1.8.1. за стандартною ставкою 55 010,00 грн; 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 55 010,00 грн. Дати надання додаткової суми кредиту: 07.07.2024 або 08.07.2024 (п. 2.1) (а.с. 23 зі звороту 24).
Також відповідачкою ОСОБА_1 підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а також Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення додаткового договору № 4791656-Т1 до договору про споживчий кредит № 4791656 від 06.07.2024 (Стандартизована форма), в яких визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також передбачено відповідальність за прострочення або невиконання зобов`язань, а також додаток № 2 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4791656 від 06.07.2024, підписаного ОСОБА_1 електронним підписом (а.с. 15, 21 зі звороту, 22 23).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4791656 від 06.07.2024 станом на 31.03.2025, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 42 696, 64 грн, з яких: 8 599, 95 грн тіло кредиту; 29 796, 69 грн проценти за користування кредитом. Згідно даного розрахунку, відповідачем було сплачено 4 871, 70 грн процентів за користування кредитом та 0, 05 грн тіла кредиту (а.с. 26 27).
Відповідно до копії листа ТОВ «УПР» від 09.04.2025, на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було перераховано кошти на платіжну картку клієнта 06.07.2024 на суму 7 600 грн, номер картки НОМЕР_3 , номер транкзакції в системі iPay.ua 445480587 (а.с. 28).
Відповідно до копії листа ТОВ «Пейтек» від 09.04.2025 відповідно до договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03012024-1 від 03.01.2024, укладеного між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Лінеура Україна», було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 07.07.2024 на суму 1 000, 00 грн. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 28 зі звороту).
Згідно копії Договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025, а також Акту прийому-передачі Реєстру боржників, позивач ТОВ «Українські Фінансові Опенрації» набув право грошової вимоги до боржників, які зазначені в Реєстрі боржників (Додатку № 1 до вказаного Договору) (а.с.31, 47 зі звороту 51).
Відповідно до копії Витягу з Реєстру боржників від 31.03.2025, ТОВ «Українські Фінансові Опенрації» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4791656, сума заборгованості становить 42 696, 64 грн, з яких: 8 599, 95 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 796, 69 грн грн сума заборгованості за відсотками; 4 300, 00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 62 зі звороту 63).
Згідно копії розрахунку заборгованості за договором № 4791656 про надання споживчого кредиту від 06.07.2024 за 92 календарних днів (01.04.2025 01.07.2025), наданого ТОВ «Українські фінансові операції», позивачем здійсювалося нарахування процентів за користування грошовими коштами ОСОБА_1 за вказаний період у розмірі 11 868, 00 грн (а.с. 63 зі звороту 64).
Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п.п. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір № 4791656 про надання споживчого кредиту та додатковий договір підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Щодо встановлення суми заборгованості за договором, укладеним відповідачкою, в тому числі відсотків за користування кредитом, суд враховує наступне.
Так, 06.07.2024 між первісним кредитором та відповідачкою було укладено договір № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого, до укладеного договору застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.
Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.
Перехідні положення законів застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
У частині другій розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою 06.07.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Отже, умова укладеного між сторонами договору, передбачена 1.4.1 договору та п. 1.6 додаткового договору щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1, 5 % та у розмірі 1, 499 %, на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
Тому суд у даному випадку розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з установленої у частині п`ятій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 % та строку кредитування, за яким позивач обгрунтовує заявлені вимоги та надає докази, а саме до 01.07.2025.
Так, при застосуванні максимальної денної процентної ставки у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування», сума коштів, що максимально мала бути сплачена відповідачкою щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у кредит коштами: за умовами отримання в кредит 7 600 грн = 76, 00 грн (в період 06.07.2025); після збільшення суми кредитування до 8 600 грн = 86 грн (в період з 07.07.2024 по 13.07.2024); після зменшення тіла кредиту до 8 599, 99 грн = 85, 9999 (з 14.07.2024 по 22.07.2024); після зменшення тіла кредиту до 8 599, 98 = 85, 9998 (23.07.2024); після зменшення тіла кредиту до 8 599, 97 грн = 85, 9997 (з 24.07.2024 по 01.08.2024); після зменшення тіла кредиту до 8 599, 96 грн = 85, 9996 (з 02.08.2024 по 11.08.2024); після зменшення тіла кредиту до 8 599, 95 грн = 85, 9995 (з 12.08.2024 по 01.07.2025).
За таких обставин, сума відсотків за користування тілом кредиту, з урахуванням здійснення відповідачкою часткового погашення заборгованості за основною сумою боргу на загальну суму 0, 05 грн та погашення заборгованості за відсотками у розмірі 4 871, 70, з розрахунку максимальної денної процентної ставки у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування», становить (76, 00 грн * 1 день) + (86, 00 грн * 6 днів) + (85, 9999 грн * 9 днів) + (85, 9998 грн * 1 день) + (85, 9997 грн * 9 днів) + (85, 9996 грн * 10 днів) + (85, 9995 грн * 324 дні) = 30 949, 8302 грн 4 871, 7 грн (кошти, сплачені відповідачкою, які направлені на погашення заборгованості за процентами) = 26 078, 1302 грн.
Отже, заборгованість відповідачки за процентами, в розмірі, який відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», становить 26 078, 13 грн.
Відповідно до матеріалів позовної заяви, первісний кредитор здійснював нарахування неустойки та позивач не просить суд стягнути з відповідачки несплачену неустойку у розмірі 4 300, 00 грн.
Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідачка не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачка не спростувала, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в розмірі 34 678, 08 грн, яка складається з: 8 599, 95 грн тіло кредиту; 26 078, 13 грн несплачені проценти за користування кредитом, що відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 836, 82 гривень (2662, 40 грн / 50 264, 57 грн * 34 678, 08 грн) (а.с. 67).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В позовній заяві позивач просить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, згідно долучених документів (а.с. 28 зі звороту 29).
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг в справі про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, враховуючи категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості вказаної послуги.
У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідачки, часткове задоволення позову, а також складність справи та її значення для сторін, зокрема те, що відповідачкою було отримано в кредит суму коштів в загальному розмірі 8 600 грн, а решта задоволених позовних вимог становить розмір процентів за користування грошовими коштами, що значно перевищує суму отриманих відповідачем коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін, а саме в розмірі 4 000 грн.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536,611, 623, 624, 625, 627, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованість за Договором № 4791656 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024 в розмірі 34 678, 08 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 836, 82 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 19, літ «Н», «П», м. Київ, 04070, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 25.03.2026.

Суддя: