Провадження №22-ц/812/753/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Коростієнко Н.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників цивільну справу №473/4739/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на ухвалу, яку постановив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Ротар Марини Миколаївни у приміщенні цього суду 02 лютого 2026 року, повне судове рішення складено того ж дня, за клопотанням Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про забезпечення доказів до пред`явлення позову,

у с т а н о в и в :

У вересні 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернувся до суду із клопотанням про забезпечення доказів до пред`явлення позову.

Клопотання обґрунтовано тим, що заявник має намір звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, як відомо заявнику, боржник за кредитним договором ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27 травня 2024 року Банк звернувся з претензією кредитора до Вознесенської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в надані інформації про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника. Також заявник вказав, що докази, які він просить забезпечити, нададуть можливість встановити спадкоємців після щодо майна померлої ОСОБА_1 , отже - визначити відповідачів та звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на викладене, заявник просить витребувати у Вознесенської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , та відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмов від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину; витребувати у Відділі ЦНАП у Вознесенському районі інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишена без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не навів жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві докази можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Також суд зазначив, що заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому, а тому дійшов висновку про залишення клопотання Банку без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що існує несплачена заборгованість за кредитним договором, який було укладено з ОСОБА_1 09 липня 2007 року. Зобов`язання позичальника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, таке зобов`язання може бути виконано іншою особою спадкоємцем. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Банк наголошую, що кредитору надано право захистити своє порушене право шляхом звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості спадкодавця із спадкоємців, проте Банк не має інформації стосовно спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника. Отримати такі докази самостійно заявник не має можливості у зв`язку з відмовою приватного нотаріусу у наданні такої інформації. Банк вказує, що вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із задоволенням вказаної заяви, при цьому зазначаючи, що встановлення режиму воєнного стану дає підстави припускати, що засіб доказування, який він просить витребувати, може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Крім того, заявник наголошує, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення доказів суперечать практиці апеляційних судів у подібних справах за позовами АТ КБ «ПриватБанк».

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися.

Зважаючи на вимоги частини 6 статті 128, частин 1, 2 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

У справі, яка переглядається, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить витребувати докази до подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 09 липня 2007 року з боржником ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (відомості щодо кола спадкоємців щодо майна ОСОБА_1 та осіб, які з нею були зареєстровані на день смерті), посилаючись на те, що без таких відомостей не має можливості визначитися з колом відповідачів у спорі.

Відповідно до частини 4 статті 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини 2 статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до частини 3 статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (частина 4 статті 116 ЦПК України).

Часинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такі правові висновки щодо застосування положень статті 114 КАС України викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19, від 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, а щодо застосування положень статті 116 ЦПК України в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, заявником у цій справі Банком не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві докази можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення доказів у спосіб, зазначений у клопотанні Банку, а отже - і підстави для задоволення заяви відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильність такого висновку суду не спростовують.

Так, посилання позивача на те, що Банк не має відомостей щодо складу спадкоємців померлого боржника за кредитним договором як підставу для звернення із заявою про забезпечення доказів шляхом витребування документів, апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначене не підтверджує наявність обов`язкової відповідно до статті 116 ЦПК України умови для забезпечення доказів, а саме, що докази, про витребування яких просить заявник, можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим

Положення статті 116 ЦПК України є цілком зрозумілими та однозначним та їх розширене тлумачення не є припустимими.

Недоречними також є посилання в апеляційній скарзі на практику розгляду справ іншими судами апеляційних інстанцій з огляд на вимоги частини 4 частини 263 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримано вимоги процесуального закону, а тому на підставі статті 375 КПК України апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Згідно із підпунктом «в» пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судовий збір, сплачений при зверненні з апеляційною скаргою, розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до вимог статті 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_____________________________________

Повна постанова складена 24 березня 2026 року