Справа № 182/4/26
Провадження № 2/0182/4/2026
У Х В А Л А

Іменем України

26.03.2026 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Левченко Марія Миколаївна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

З 02.01.2026 року в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за вказаним вище позовом, згідно якого ОСОБА_1 просить припинити стягнення з неї аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих з неї на користь відповідача ОСОБА_2 за рішенням суду від 15.01.2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що спільний син сторін ОСОБА_4 20 листопада 2024 року приїхав до неї в Польщу та до України більше не повертався. З тих пір проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. З цих підстав, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частини від усіх видів заробітку та доходів останнього щомісяця.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.03.2026 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 вдруге надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України, до клопотання долучено довідку в/ч НОМЕР_1 від 27.12.2025 року №08/2336, копію посвідчення учасника бойових дій.

Надаючи правову оцінку даному клопотанню суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

У постанові Верховного Суду України 07.10.2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження в справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

Велика Палата Верховного Суду України 12.11.2025 року ухвалила рішення у справі №754/947/22, яким відступила від попередньої судової практики Верховного Суду, та уточнила порядок розгляду судових справ за участю військовослужбовців під час дії воєнного стану. Під час дії воєнного стану суди мають виходити з того, що, Збройні Сили України та інші військові формування автоматично вважаються переведеними на воєнний стан. Тому для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (а також аналогічних норм ГПК і КАС) не потрібно додаткових підтверджень цього факту. Належним доказом для зупинення провадження є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі військовий квиток, наказ командира тощо. Проте, якщо військовослужбовець не бажає, щоб провадження у його справі зупиняли, і наполягає на її розгляді (особисто чи через представника), суд повинен врахувати його волю та продовжити розгляд.

Разом з тим, суд зазначає, що в справах про стягнення аліментів першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, водночас, суд має забезпечити розумний строк розгляду справи.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право.

А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 NN 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Предметом розгляду даної справи є стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Ухвалюючи рішення у справах щодо стягнення аліментів суди мають, насамперед, охороняти права та інтереси дитини, ставлячи їх вище інтересів батьків.

Суд звертає увагу, що проходження відповідачем військової служби ні в якому разі не позбавляє його обов`язку утримувати свою дитину.

А отже, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, з урахуванням принципу розумності та пропорційності, суд доходить висновку, що відповідачем не надано об`єктивних та безумовних доводів щодо необхідності зупинення провадження у справі, що в контексті обставин спірних правовідносин та процесуальної поведінки відповідача свідчить про відсутність необхідності та доцільності зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Окрім того, додатково суд зазначає, що дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому суд не вбачає неможливості її розгляду в період знаходження відповідача на військовій службі, оскільки він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування або брати участь у розгляді справи через представника.

Враховуючи викладене вище, суд виснує про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.251, п.2 ч.1 ст.253, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі №182/4/26 за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Левченко Марія Миколаївна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева