Справа № 503/202/26
Провадження № 2/503/590/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Новіцької Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 30.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі за текстом ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями, через особистий кабінет останньої був укладений Договір №1536964 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого відповідачу ОСОБА_1 видано кредит у сумі 9000,00 грн строком на 360 днів з обов`язком сплати проценти за користування кредитом у розмірі 1,5 % в день (стандартна процентна ставка). Кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн позивачем були передані відповідачу 30.05.2024 року на банківську картку, вказану ним в особистому кабінеті при заповненні анкетних даних. 28.05.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі за текстом ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу № 01.02-11/25, згідно умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а останнє приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права грошової вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників та витягу з Реєстру боржників, в якому під № 256 зазначено грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1536964 від 30.05.2024 року. Однак, відповідач свої кредитні зобов`язання за кредитним договором виконував з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, яка станом на дату складення позовної заяви 14.02.2026 року становить у загальному розмірі 36269,96 грн, з яких 8999,96 грн заборгованість по тілу, а 27270 грн заборгованість по відсотках. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №1536964 від 30.05.2024 року у розмірі 36269,96 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2662,40 грн.

Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та за відсутності представника позивача, а також зазначила про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, про що також просила в окремому письмовому клопотанні (а.с.58). Окрім того до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення до Укрпошта Документ № 634 (ф.107) на ім`я ОСОБА_1 від 13.02.2026 року (а.с.60) та копію списку № 21002-01-946-1500 Укрпошта Стандарт з описом вкладень (ф. 103) поштового відправлення (а.с.65), в якому під № 1 значиться відправлення № 634 для відповідача. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки відправлення № 634 останнє 20.02.2026 року було передано на зберігання за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.74).

20.02.2026 року ухвалою суду (а.с.66-67) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу її право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем і його представником за довіреністю Паладич А.О., у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 22.02.2026 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.69-70), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 19.02.2026 року № 03-17/738 (а.с.65), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № R77 про вручення 24.02.2026 року йому рекомендованого поштового відправлення № R57.

24.02.2026 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву (відзив) з використанням системи «Електронний суд» (а.с.72-73), в якому зазначила, що заперечує проти стягнення заявленої позивачем суми заборгованості в розмірі 36269,96 грн, оскільки позивач не надав жодних доказів існування боргу, окрім зазначення самої суми боргу та судових витрат. У зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості в повному обсязі. Однак, до поданого відзиву відповідачем, у відповідності до пункту 2 ч.5 ст. 178 ЦПК України, не додано документів, що підтверджували б його надіслання позивачу.

У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

30.05.2024 року о 11:48:57 годині ОСОБА_1 , через особистий кабінет на сайті товариства http://selfiecredit.ua, підписала Паспорт споживчого кредиту / Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) з використанням для його підписання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору «Х559» (а.с.31-32), який містив в собі такі відомості про кредит як його сума 9000,00 грн, строк його надання на 360 днів та розмір процентної ставки в розмірі 1,50% в день, що становить 549% річних.

30.05.2024 року о 11:49:54 годині відповідач ОСОБА_1 уклала з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», шляхом обміну електронними повідомленнями, через особистий кабінет на сайті товариства http://selfiecredit.ua, договір № 1536964 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» (а.с.33-37), в електронній формі з використанням для його підписання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору «A536», згідно умов якого отримав кредит на суму 9000,00 грн на строк 360 днів, тобто датою погашення кредиту було 25.05.2025 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі стандартної процентної ставки в розмірі 1,5 % в день за користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 55170 грн (пункт 1.10.2 договору).

Крім того, одночасно із цим зазначеним електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатору «А536» ОСОБА_1 також підписала Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» № 1536964 від 30.05.2024 року графік платежів (а.с.37 на звороті) та Додаток №2 до Договору, інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, яке містить персональні дані позичальника (а.с.38).

При цьому, в пункті 2.1 вказаного договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» № 1536964 від 30.05.2024 року (а.с.33 на звороті) сторонами було обумовлено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача: НОМЕР_1 .

На підтвердження виконання ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» пунктів 1.1 і 2.1 договору № 1536964 від 30.05.2024 року про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» щодо перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника, позивач надав копію листа-підтвердження ТОВ «ПЕЙТЕК» від 28.05.2025 року Вих. № 45 (а.с.39), відповідно до якого 30.05.2024 року о 11:51:10 годині ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на платіжну картку клієнта з маскою № НОМЕР_1 було успішно перераховано кредитні кошти у сумі 9000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» 15f359cd-3645-4e22-9ba9-42d72f8751bb, номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» b9ada793adc3d9c14393acbaa858e3fb.

28.05.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-11/25 (а.с.45-51), згідно умов яких ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а останнє приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» право грошової вимоги до боржників, зазначені у відповідному Реєстрі боржників (а.с.52), з якого наданий витяг (а.с.56), в якому під № 256 зазначена грошова вимога до боржника ОСОБА_1 за договором № 1536964 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» від 30.05.2024 року.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів АТ «ОТП БАНК» № 10076 від 29.05.2025 року (а.с.57) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було здійснено оплату ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за договором факторингу № 01.02-11/25 від 28.05.2025 року.

В свою чергу відповідач не виконала свого обов`язку, не повернула наданий їй кредит та не сплатила відсотки за користування ним в строки, передбачені вищезазначеним договорам, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви 14.02.2026 року має заборгованість за договором № 1536964 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» від 30.05.2024 року в сумі 36269,96 грн, з яких 8999,96 грн заборгованість по тілу кредита, а 27270 грн заборгованість за відсотками за користування (які були нараховані виключно в межах строку кредиту тривалістю 360 днів в період з 30.05.2024 року по 25.05.2025 року), що підтверджує відповідний розрахунок заборгованості складений станом на 28.05.2025 року (тобто на дату відступлення права грошової вимоги) ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (а.с.40-44).

Нормативно-правове застосування

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Висновки суду

- щодо обґрунтованості позову

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У змісті поданого відзиву відповідач ОСОБА_1 зазначила своє заперечення проти позову внаслідок незгоди із самою сумою заборгованості пред`явленої позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до стягнення з неї в розмірі 36269,96 грн, оскільки позивач не надав жодних доказів існування боргу.

Однак, суд не погоджується із вище наведеним твердженням відповідача ОСОБА_1 , оскільки позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до поданої позовної заяви додано розрахунок заборгованості складений ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» станом на 28.05.2025 року (а.с.40-44).

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 в обґрунтування висловлених у відзиві заперечень не надала суду свого контррозрахунку щодо кредитної заборгованості заявленої до стягнення позивачем, зокрема в частині щодо нарахування відсотків.

Водночас із цим суд, за результатом дослідження змісту зазначеного розрахунку заборгованості (а.с.40-44), звертає увагу на те, що в ньому зазначено, що кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» протягом строку кредитування здійснювалось нарахування штрафних санкцій, які передбачені умовами пункту 6.4 договору, у вигляді штрафу, а саме:

- 02.08.2024 року в сумі 1350 грн, які були сплачені позичальником ОСОБА_1 02.08.2024 року;

- за період з 06.10.2024 року по 25.10.2024 року в загальній сумі 3150 грн, які були сплачені відповідачем ОСОБА_1 04.11.2025 року.

Таким чином кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» протягом всього строку кредитування було здійснено нарахування штрафних санкцій (штрафу) загалом на суму 4500 грн (1350 грн + 3150 грн = 4500 грн), які були сплачені позичальником ОСОБА_1 .

Згідно пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024, від 28.10.2024 року № 740/2024, від 14.01.2025 року № 26/2025, від 15.04.2025 року № 235/2025, від 14.07.2025 року № 478/2025, від 20.10.2025 року № 793/2025 та від 12.01.2026 року № 40/2026, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX, від 08.05.2024 року № 3684-IX, від 23.07.2024 року № 3891-IX, від 29.10.2024 року № 4024-IX, від 15.01.2025 року № 4220-IX, від 16.04.2025 року № 4356-IX, від 15.07.2025 року № 4524-IX, від 21.10.2025 року 4643-IX та від 14.01.2026 року № 4757-IX.

При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23) навів свою правову позицію за якою тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином суд вважає, що кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було безпідставно нараховано штрафні санкції (штраф) в загальному розмірі 4500 грн, оскільки останній у період дії в Україні воєнного стану підлягав списанню ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», як кредитодавцем.

Проте, як вже відзначалось, позичальник ОСОБА_1 все ж сплатила кредитору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» штрафні санкції (штраф) в загальному розмірі 4500 грн.

У зв`язку з чим суд вважає, що сплачена позичальником ОСОБА_1 сума несписаного кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» штрафу в розмірі 4500 грн підлягає зарахуванню як погашення інших обґрунтованих вимог кредитора за кредитним договором (сума кредиту та проценти за користування кредитом), а відтак з огляду на зазначене розрахунок заборгованості складений ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» станом на 28.05.2025 року (а.с.40-44) не відповідає дійсності.

У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

При цьому, суд враховує положення ч.1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII, згідно яких у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Суд звертає увагу на те, що згідно змісту розрахунку заборгованості (а.с.40-44):

- 02.08.2024 року позичальник ОСОБА_1 здійснила сплату кредитору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» суму за кредитним договором в загальному розмірі 5940,01 грн, яка повністю погасила існуючі на той час прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 4590 грн, частково погасила тіло кредиту в розмірі 0,01 грн та повністю погасила штрафні санкції (штраф) в розмірі 1350 грн;

- 04.11.2025 року позичальник ОСОБА_1 здійснила сплату кредитору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» суму за кредитним договором в загальному розмірі 11655,01 грн, яка повністю погасила існуючі на той час прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 8505 грн, частково погасила тіло кредиту в розмірі 0,01 грн та повністю погасила штрафні санкції (штраф) в розмірі 3150 грн

З огляду на зазначене, враховуючи положення пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та ч.1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII, загальна сума грошових коштів 4500 грн, сплачена позичальником ОСОБА_1 кредитору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за кредитним договором як штрафні санкції (штраф), у дійсності підлягала зарахуванню як погашення тіла кредиту.

Тому суд вважає, що нараховану кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та заявлену позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до стягнення з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованість по тілу кредиту 8999,96 грн слід зменшити на 4500 грн, які були сплачені ОСОБА_1 , але безпідставно не враховані кредитором та позивачем як погашення саме тіла кредиту. Внаслідок чого суд вважає обґрунтованою частиною заявленої до стягнення заборгованості за тілом кредиту лише розмір 4499,96 грн (8999,96 грн - 4500 грн = 4499,96 грн).

В свою чергу заявлена позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за відсотками за користування в розмірі 27270 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню в повному обсязі, оскільки була нарахована кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виключно в межах строку кредитування (строку дії договору) тривалістю 360 днів в період з 30.05.2024 року по 25.05.2025 року та сформувалася за період з 05.11.2024 року по 25.05.2025 року із розрахунку 135 грн за день користування кредитом, які дорівнюють 1,5% в день (9000 грн / 100% х 1,5% = 135 грн), що підтверджує зміст розрахунку заборгованості (а.с.40-44).

Таким чином загалом з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за договором № 1536964 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» від 30.05.2024 року в сумі 31769,96 грн, з яких 4499,96 грн заборгованість по сумі (тілу) кредиту, а 27270 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Натомість інша частина позовних вимог є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

- щодо судових витрат

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2331,99 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 87,59 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100% / ціну позову, тобто 31769,96 грн х 100% / 36269,96 грн), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 12,41 відсотків (100 87,59).

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»; місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код юридичної особи в , до ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором № 1536964 від 30.05.2024 року у розмірі 31769 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят дев`ять) грн 96 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2331 (дві тисячі триста тридцять одна) грн 99 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко