Справа № 306/477/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2026 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Даруди І.А.,

при секретарі судових засідань Сатін Н.М.,

за участі

представника позивача Станкович Є.В.

представника відповідача Новікова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності й відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Станкович Є.В, в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтовування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи мешканцем села Березники, Хустського району, Закарпатської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відстоювання прав військовослужбовців з числа Керецьківської громади Закарпатської області, а це загалом 130 військових та їх сімей, як учасник бойових дій, разом з ОСОБА_4 , вчителькою Керецьківської ЗОШ І-ІІ ступенів (ліцею) ОСОБА_5 та місцевою жителькою ОСОБА_6 з?явилися до приміщення дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області для участі у відкритому та гласному засіданні бюджетної сесії Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

Ha вході вони зустрілися з працівниками поліції, яких викликав голова територіальної громади - ОСОБА_7 , які разом з окремими депутатами та Відповідачем не допустили Позивача, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на сесію, повідомивши про те, що нібито існує Рішення про проведення закритого засідання сесії

Відповідач ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились на вході до приміщення та особисто не допускали Позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в зал засідань. Депутат ОСОБА_9 посилався на регламент сільської ради, відповідно до якого інші бажаючі можуть бути присутніми на сесії лише якщо подали заявку за день до її проведення. При цьому жодних оголошень про її проведення не було оприлюднено, зокрема і на офіційному сайті громади.

Однак, відповідно до ч.17 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством.

В ході словесної дискусії та фізичного не допуску Позивача та вищевказаних осіб до зали засідання, депутат ОСОБА_3 , у присутності працівників поліції, депутатів та громадськості поширила недостовірну інформацію, яка конкретно вказує на особу Позивача, учасника бойових дій, зміст якої полягає в тому, що позивач є «сепаратистом» та заявивши наступне: «Ви по москальськи тут не говоріть», «Сепаратиста нам тут не треба». Дані висловлювання є фактичним твердженням, оскілки не носять характеру оціночного судження, так як можуть бути перевірені на предмет їх наявності. Поширена Відповідачем інформація спрямована на маніпулювання громадською думкою та створення негативного враження про особу Позивача через неправдиві твердження про вчинення дій проти національної безпеки України, що призводить до сприйняття Позивача, як людини, яка нібито підтримує війну, розв?язану країною-агресором, і беззаперечно порушує його особисті немайнові права.

За наслідком влаштованого незаконного не допуску, таємна сесія сільської ради не відбулася через відсутність кворуму, оскільки частина депутатів відмовились від участі за таких обставин.

Просить суд :

1. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь та гідність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 депутатом Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки. Хустського району, Закарпатської області, у присутності працівників поліції, депутатів та громадськості, а саме: «Сепаратиста нам тут не треба».

2. Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), мешканку буд. АДРЕСА_2 спростувати на першій за черговістю сесії депутатів Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за участі громадськості, після вступу рішення в законну силу, розповсюджену нею, 21 березня 2024 року у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району. Закарпатської області, недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом здійснення повідомлення наступного змісту: «Сепаратиста нам тут не треба» є недостовірною.

3.Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), мешканку буд. АДРЕСА_2 спростувати на першій за черговістю нараді працівників поліції Хустського районного відділу поліції ГУНП у Закарпатської області, після вступу рішення б законну силу, розповсюджену нею, ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області. недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом здійснення повідомлення наступного змісту: «Сепаратиста нам тут не треба» є недостовірною.

4.Стягнути з ОСОБА_3 , мешканки : АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця: АДРЕСА_1 50 000 (п`ятдесят тисяч грн 00 к.) гривень моральної шкоди. Понесені судові витрати стягнути з відповідача.

До суду, від представника відповідача надійшов відзив, в якому остання зазначила, що сторона відповідача вважає заявлені позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Позивач, ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не довів факт поширення ОСОБА_3 недостовірної інформації про нього. До матеріалів позовної заяви, що надійшла відповідачу, не додано копію відеозапису, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. У свою чергу на фрагменті відеозапису, що був долучений до аналогічної позовної заяви у справі №306/1076/24, не зафіксовано наведених у позовній заяві висловлювань.

Твердження ОСОБА_2 , що відповідачем поширено інформацію про те, що він причетний до вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України є його власною інтерпретацією, домислами та додумуваннями.

Окрім того, представник відповідача зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», робочою мовою діяльності органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій державної і комунальної форм власності, у тому числі мовою засідань, заходів, зустрічей та мовою робочого спілкування, є державна мова.

Як зазначає позивач, подія мала місце у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки Хустського району перед засіданням сесії Керецьківської сільської ради Хустського району, де мовою спілкування, з огляду на вищезазначену норму права є державна мова.

У сучасних умовах повномасштабної збройної агресії російська мова (якою послуговувався ОСОБА_2 21 березня 2024 року) перетворилася на інструмент мовно-культурної експансії держави-агресора, є інструментом російської пропаганди та її використання в публічному просторі може викликати негативні емоції.

Враховуючи вищевикладене, сторона відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_2 не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник адвокат Станкович Є.В. в судовому засіданні, просила провести розгляд справи без участі позивача , зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в таких за недоведеністю.

Заслухавши представників сторін, свідка ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи та флеш носії, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи мешканцем села Березники, Хустського району, Закарпатської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відстоювання прав військовослужбовців з числа Керецьківської громади Закарпатської області, а це загалом 130 військових та їх сімей, як учасник бойових дій, разом з ОСОБА_4 , вчителькою Керецьківської ЗОШ І-ІІ ступенів (ліцею) ОСОБА_5 та місцевою жителькою ОСОБА_6 з?явилися до приміщення дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області для участі у відкритому та гласному засіданні бюджетної сесії Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

Ha вході вони зустрілися з працівниками поліції, яких викликав голова територіальної громади - ОСОБА_7 , які разом з окремими депутатами та Відповідачем не допустили Позивача, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на сесію, повідомивши про те, що нібито існує Рішення про проведення закритого засідання сесії

Відповідач ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились на вході до приміщення та особисто не допускали Позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в зал засідань. Депутат ОСОБА_9 посилався на регламент сільської ради, відповідно до якого інші бажаючі можуть бути присутніми на сесії лише якщо подали заявку за день до її проведення. При цьому жодних оголошень про її проведення не було оприлюднено, зокрема і на офіційному сайті громади.

Однак, відповідно до ч.17 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством.

В ході словесної дискусії та фізичного не допуску Позивача та вищевказаних осіб до зали засідання, депутат ОСОБА_3 , у присутності працівників поліції, депутатів та громадськості поширила недостовірну інформацію, яка конкретно вказує на особу Позивача ОСОБА_2 , учасника бойових дій, зміст якої полягає в тому, що позивач є «сепаратистом» та заявивши наступне: «Ви по москальськи тут не говоріть», «Сепаратиста нам тут не треба». Дані висловлювання є фактичним твердженням, оскілки не носять характеру оціночного судження, так як можуть бути перевірені на предмет їх наявності. Поширена Відповідачем інформація спрямована на маніпулювання громадською думкою та створення негативного враження про особу Позивача через неправдиві твердження про вчинення дій проти національної безпеки України, що призводить до сприйняття Позивача, як людини, яка нібито підтримує війну, розв?язану країною-агресором, і беззаперечно порушує його особисті немайнові права.

Вищевказані обставини стверджуються письмовими доказами долученими до позову, також стверджуються, з оглянутого судом відеозапису, долученого при поданні позовної заяви до матеріалів справи.

Окрім того, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що 21 березня 2024 року вона разом з ОСОБА_2 знаходилась в приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області для участі у відкритому та гласному засіданні бюджетної сесії Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області. В цей же час, відповідач ОСОБА_3 , знаходилась на вході до приміщення та особисто не допускала Позивача ОСОБА_2 в зал засідань та в ході словесної дискусії ОСОБА_3 , у присутності працівників поліції, депутатів обізвала ОСОБА_2 «сепаратистом» та заяви вила, що «Сепаратиста нам тут не треба». Ці образливі та принижуючі честь та гідність слова вона говорила дивлячись йому прямо в очі. Також, свідок пояснила, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, користується авторитетом та повагою в громаді, а твердження ОСОБА_3 , обурили жителів громади.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканність ділової репутації.

Частиною 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У справі «Богомолова проти росії» Європейський суд з прав людини вказав, що термін «приватне життя» є широким поняттям, що не має вичерпного визначення і поширюється на безліч аспектів самоідентифікації людини, наприклад на ім`я особи та зображення, і включає в себе її фізичну і психологічну цілісність. Репутація і честь людини є частиною її самоідентифікації, тому також охоплюється поняттям приватне життя.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За приписами частин першої, четвертої, шостої та сьомої статті 277 ЦК України Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж медіа є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому медіа, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок повідомлення викривачем інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" через зовнішні канали повідомлення в порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання корупції", має право на відповідь. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 року у справі №904/4494/18.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, то правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08.07.1986).

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ, зокрема, Lingens v. Austria №9815/82 від 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

У свою чергу, фактичне твердження це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Виходячи з викладеного, при вирішенні спору, предметом якого є захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування відомостей, що були поширені публічно, з метою задоволення суспільного інтересу, ключовим є чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями інформації, що викладалася у спірній публікації. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 року у справі №918/132/20.

Як вже було встановлено судом, оспорювана інформація доведена до широкого кола осіб, має обвинувальний ухил відносно позивача ОСОБА_2 та носить стверджувальний характер, подана як встановлені факти та спрямована на створення негативного враження/думки про позивача в суспільстві. При цьому, відповідач, поширюючи інформацію, не вказала джерел її походження.

Жодних доказів вчинення позивачем злочинів, стосовно інформації яку було поширено ОСОБА_3 , останньою одночасно з поширенням такої інформації не наведено.

Судом встановлено, що станом на дати поширення оспорюваної позивачем інформації, відсутнє судове рішення/вирок, що набрало законної сили, та яким би позивач був визнаний винним у вчиненні дій, описаних у твердженнях відповідача.

Отже, інформація поширена публічно відповідачем ОСОБА_3 у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області, в присутності працівників поліції, депутатів та громадськості, є недостовірною.

Поширенням вказаної інформації порушено особисті немайнові права позивача ОСОБА_2 , зокрема така завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки у необмеженого кола осіб може сформуватися негативна оцінка (думка) щодо позивача як до людини, так і зашкодити діловій репутації позивача.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження викладені стороною відповідача у відзиві, суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи, в тому числі наявним відеозаписом та показами свідка. Отже, що під час розгляду даної справи відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вже було зазначено, статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У Постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 522/16923/16-ц (провадження № 61-29689св18) зазначено, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи.

Позов про захист гідності, честі чи ділової репутації має право подати, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права (Постанова Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 201/10584/16-ц (провадження № 61-14715св18).

У разі поширення інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи й не під час виконання посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона (аналогічна правова позиція наведена у Постанові КЦС ВС від 29.08.2018 року у справі № 761 29315/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики : 1) керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; 2) не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; 3) керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; 4) не розголошувати відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, інших відомостей з питань, що розглядалися на закритих засіданнях ради чи її органів і не підлягають за їх рішенням розголошенню, та відомостей, які стосуються таємниці особистого життя депутата місцевої ради або виборця, що охороняється законом, чи стали йому відомі у зв`язку з його участю в депутатських перевірках; 5) не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій, їх керівників та інших посадових чи службових осіб, депутатських груп, фракцій, окремих депутатів місцевих рад; 6) не приймати будь-яких гонорарів, подарунків, не отримувати винагород безпосередньо чи опосередковано за дії, пов`язані зі здійсненням ним депутатських повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, суд вважає належним заходом поновлення прав та інтересів позивача шляхом визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та зобов`язання відповідача спростувати розповсюджену нею недостовірну інформацію, видалення відповідачем опублікованого допису з недостовірною інформацією про позивача та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

За такого, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх позовних вимог та такі не були спростовані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Оскільки спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена, то на думку суду до задоволенню підлягають вимоги : 1. визнати недостовірною та такою, що порочить честь та гідність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 депутатом Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області Остолош Ганною Іванівною (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки. Хустського району, Закарпатської області, у присутності працівників поліції, депутатів та громадськості, а саме: «Сепаратиста нам тут не треба». 2. Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), мешканку буд. АДРЕСА_2 спростувати на першій за черговістю сесії депутатів Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за участі громадськості, після вступу рішення в законну силу, розповсюджену нею, 21 березня 2024 року у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району. Закарпатської області, недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом здійснення повідомлення наступного змісту: «Сепаратиста нам тут не треба» є недостовірною.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), мешканку буд. АДРЕСА_2 спростувати на першій за черговістю нараді працівників поліції Хустського районного відділу поліції ГУНП у Закарпатської області, після вступу рішення Б законну силу, розповсюджену нею, ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області. недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом здійснення повідомлення наступного змісту: «Сепаратиста нам тут не треба» є недостовірною відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Щодо стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги, з урахуванням приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживань позивача, беручи до уваги, що даний інцидент відбувався на очах у громадськості а також депутатів, працівників поліції до задоволення підлягає стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 201, 277, 296, 302, 307, 308 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27лютого 2009 року №1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Законом України «Про Інформацію», ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 10, 13, 15-16, 76, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 265, 354 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь та гідність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )- інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 депутатом Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області Остолош Ганною Іванівною (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки Хустського району, Закарпатської області, у присутності працівників поліції депутатів та громадськості, а саме: «Сепаратиста нам тут не треба».

Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), мешканку буд. АДРЕСА_2 спростувати на першій за черговістю сесії депутатів Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за участі громадськості, після вступу рішення в законну силу, розповсюджену нею, 21 березня 2024 року у приміщенні дитячої школи мистецтв с. Керецьки, Хустського району, Закарпатської області недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом здійснення повідомлення наступного змісту: «Сепаратиста нам тут не треба» є недостовірною.

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканки: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця: АДРЕСА_1 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканки: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця: АДРЕСА_1 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок)

В іншій частині позову відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.03.2026.

Суддя Іршавського

районного суду : І. А. Даруда