Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/8612/25
Провадження № 2/644/1979/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Бугери О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Радченко І.Ю., Григоряна Р.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, а саме просив стягнути моральну шкоду в сумі 100000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що за вироком Індустріального районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу. Відповідно до обставин встановлених вироком суду 17.03.2025 близько 14:40, на території ГСК «Мир» за адресою: м. Харків, вул. Миру, 13, ОСОБА_2 , своїми умисними діями, без жодних на те причин, з особливою жорстокістю і прямим умислом, за допомогою металевої труби, причинив йому кілька тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 09-476/2025 від 20.03.2025 року, згідно якої видно, що йому завдані «Легкі тілесні ушкодження».

Внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 це потягло за собою необхідність відновлення стану здоров`я, в нього підвищився артеріальний тиск, в зв`язку з чим він звернувся до сімейного лікаря, від котрого отримав направлення на стаціонарне лікування в умовах КНП «МКБЛ №25», що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4081 кардіологічного відділення. Спричиненні йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я на тривалий термін, під час лікування мною було витрачені кошти на придбання ліків та лікарських засобів, витрати на проїзд, придбання палива для автомобіля, під час лікування були проведені аналізи, проведені дослідження, проведення операційне втручання, на нервовому ґрунті загострилась виразка, все вище викладене підтверджується виписками з лікарні. Та на цьому лікування, ще не завершилось і він буде змушений відвідувати лікаря, гастроентеролога, кардіолога, терапевта , в зв`язку з болями в області шлунку, підвищення тиску, після перенесеного нервового зриву, що також підтверджуються направленнями до вузьких спеціалістів. Зважаючи на те, що йому була завдано фізичного болю, він зазнав ще і великі труднощі із задоволенням своєї нагальної біологічної потреби харчуватися, втратив сон, витратив час на лікування, а не втрачав свій час з сім`єю. Йому було завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 , оскільки він зазнав фізичного болю, було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, і лікування в закладах охорони здоров`я. Ним неодноразово вживалися заходи до мірного реагулювання спору але ОСОБА_2 постійно їх ігнорував.

22.09.2025 ухвалою судді Індустріального районного суду м. Харкова позов прийнято до розгляду. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Представником відповідача, адвокатом Андрусенко Д., 10.11.2025 року подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Згідно з висновком судово - медичної експертизи №09- 476/2025 від 20.03.2025, спричинив Позивачу легкі тілесні ушкодження, а саме кілька синців та саден, що викликають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, згідно з п.2.3.2. б), 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. У даному випадку мова не йде про значний фізичний біль, душевні страждання та переживання, немає необхідності проведення хірургічного втручання, тривалого лікування, необхідності пристосовуватися до негативних умов існування та з наявністю проблем зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, страху за своє здоров`я, у вимушених змінах в життєвих стосунках, порушенні активного громадського життя, тощо. А тому позовна заява є необґрунтованою. Просив суд звернути увагу, що викладені Позивачем обставини погіршення стану його здоров`я мають хронічний характер і не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із подіями 17.03.2025р., зокрема гіпертонічна хвороба, хронічний панкреатит, виразка шлунку, тощо.

17.11.2025 року Позивачем подано до суду заперечення до відзиву на цивільний позов, в якому зазначав, що представник відповідача посилався на відсутність значної фізичної болі, душевних страждань та переживання, про відсутність необхідності проведення хірургічного втручання, тривалого лікування, страху за здоров`я, вимушених змін в життєвих стосунках. Вказував, що до моменту вчинення щодо нього кримінального проступку відповідачем протягом останніх 10-15 років він не проходив медичних обстежень, не звертався з хворобами до лікарів, крім випадків стоматології та окулістів, що підтверджується виписками з медичної карти та перевірки системи «HELSI». В даний час він змушений проходити довгострокове лікування від підвищеного тиску та лікування виразки шлунку, остання хвороба як і лікування підвищеного тиску буде проходити стаціонарно в лікарні.

08.12.2025 року Представником відповідача, адвокатом Андрусенко Д. подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Зазначав, що зі слів Відповідача, Позивач систематично зловживає спиртними напоями, часто перебуває у нетверезому стані на території ГСК, що є громадським місцем. У стані сп`яніння постійно провокує конфлікти із громадянами, це можуть підтвердити численні свідки. Мали місце ситуації, коли Позивач у стані алкогольного сп`яніння вчиняв бійку з Відповідачем, як сусідом по гаражу та наносив тілесні ушкодження, однак Відповідач ці дії пробачав та не звертався до правоохоронних органів із заявами про злочин. Так само і 17.03.2025р. конфлікт був спровокований Позивачем. Дійсно Відповідач не втримався і наніс кілька ударів тонкою металевою трубкою, якою підпирав ворота гаражу і яка опинилася «під рукою» під час конфлікту. При цьому Позивач був одягнений в светр і зимову куртку, що значно замортизувало удар і фактично призвело лише до кількох синців. Тим не менше, Відповідачу не зрозуміло яким чином тілесні ушкодження у вигляді синців можуть завдати такого фізичного і душевного болю, зміни способу життя, тривалої реабілітації, тощо який може бути оцінений у 100 000 гривень моральної шкоди. В позові відсутні будь-які обґрунтування або розрахунки даної суми. На момент розгляду кримінальної справи №644/2709/25 в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова у Позивача не було жодних претензій до Відповідача, цивільний позов не заявлявся. Таким чином Відповідач має обґрунтоване переконання у тому, що Позивач просто має на меті саме безпідставне збагачення використовуючи дану ситуацію. Висновком судово - медичної експертизи №09-476/2025 від 20.03.2025р., яка була проведена в рамках кримінального провадження вже встановлені тілесні ушкодження, які були нанесені Відповідачем та їх ступінь тяжкості. Як зазначає Позивач у Відповіді на відзив, він протягом останніх 10-15 років не звертався до лікарів та не проходив жодних медичних обстежень. А зараз Позивач вимушений проходити стаціонарне лікування у лікарні. Відповідач вважає, що лікування Позивача, а також надання суду будь-яких медичних документів є правом Позивача, однак дані докази жодним чином не впливають на обсяг та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих Позивачем 17.03.2025р і зафіксованих згідно з висновком судово - медичної експертизи №09- 476/2025 від 20.03.2025р. Відповідач, згідно з висновком судово - медичної експертизи №09-476/2025 від 20.03.2025, спричинив Позивачу наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця на згинальній поверхні лівого передпліччя, синці по долонній поверхні лівої кисті у основи 5 пальця, в проекції зовнішнього краю лівою лопатки, садна на тлі синця в навколопупковій ділянці ліворуч, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, згідно з п.2.3.2. б), 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Сторона Відповідача вважає юридично неспроможними будь-які спроби пов`язати лікування хронічних хвороб Позивача із подіями 17.03.2025р. Просив суд звернути увагу на долучену Позивачем під час судового засідання 02.12.2025р. виписку з медичної карти стаціонарного хворого №11929, де в анамнезі зазначено, цитую: «Вважає себе хворим впродовж 20 років, коли з`явилися скарги на біль у животі», що підтверджує, що дані захворювання Позивача є хронічними та виникли задовго до конфлікту із Відповідачем. Отримані Позивачем тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, згідно з п.2.3.2. б), 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Таким чином, надані Позивачем направлення на стаціонарне лікування не мають жодного відношення до отриманих 17.03.2025р. тілесних ушкоджень і є плановим лікуванням хронічних хвороб.

15.12.2025 року позивачем подано відповідь на заперечення, в якій заперечував проти обставин викладених представником відповідача, а саме вказано, що ним систематично зловживаються спирті напої, але цей факт не має обґрунтованості та документального, належного підтвердження, якщо і мало місце вживання алкогольних напоїв, то це було на території власного гаража, вказував, що відповідач на момент спричинення йому тілесних ушкоджень, знаходився на проїзній частині ГСК в стані алкогольного сп`яніння, після чого підійшов до нього і між ними стався словесний конфлікт, в ході якого відповідач побіг до свого гаража де взяв металеву трубу, якою почав наносити йому тілесні пошкодження. Після того як йому були нанесені тілесні ушкодження він викликав поліцію та відповідач не став чекати наряду поліції. Вказував, що не подавав позов під час розгляду кримінального проступку, оскільки відповідач обманним шляхом намагався врегулювати конфлікт. Щодо посилань представника відповідача на висновки експерта, зазначив, що факт фізичного та душевного болю, зміни способу життя, тривалого лікування, настали як наслідки вчинення дій відповідача.

В судовому засіданні 12.02.2026 року позивач доводи позову підтримав та просив його задовольнити, посилався на те, що йому неправомірними діями відповідача завдано моральну шкоду, у нього погіршився стан здоров`я, він був вимушений звертатись до лікарів, проходив стаціонарне лікуванні, вважав, що саме внаслідок дій відповідача було зумовлено його звернення до лікарів. Вимог про відшкодування матеріального характеру він не заявляв. Розмір моральної шкоди визначив саме в 100000 грн виходячи із розміру душевних хвилювань, фізичного болю, що зазначав внаслідок дій відповідача. Після оголошеної перерви, в судове засідання призначене на 18.03.2026 року не з`явився, подав на адресу суду письмову заяву про подальший розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, підтримували доводи викладені у відзиву та запереченнях, відповідач посилався на те, що не заперечує факт завдання ударів позивачу, він поніс покарання, але заявлена сума моральної шкоди дуже значна, він не має таких коштів, завдані тілесній ушкодження не могли потягнути за собою втрату здоров`я, бо він завдав удари потерпілому, коли той був вдягнений. Також, зазначав, що позивач орендував гараж, коли вживав алкоголь, провокував скандал, спочатку стосунки були нормальні, а потім позивач скористався його даними при написанні скарги і вони посварились. Жодного разу до поліції не звертався з приводу агресії позивача, бо позивач казав, що йому нічого не буде, знає, що він колишній працівник поліції. Коли справа перебувала в суді позивач пропонував сплатити йому 20000 грн та все завершиться. Представник відповідача посилався на те, що визначена сума моральної шкоди в 100000 грн значно завищена, будь-яких доказів того, що позивачу була завдана моральна шкода надані докази не містять, причинного зв`язку між подіями та наслідкам у вигляді стаціонарного, амбулаторного лікування позивача досліджені медичні документи не містять.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, свідка ОСОБА_4 , оглянувши відеозапис з матеріалів кримінального провадження №644/2709/25 року, провадження №1-кп/644/577/25 (а.с.50 том 1), суд встановив наступне.

Спір виник з правовідносин, щодо відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Як передбачено у ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим в кримінальному провадженні позивачем у справі заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 31.05.2025 вирок суду набрав законної сили.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за спричинення 17.03.2025 року ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю не більше 6 днів.

Судом було оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження ГСК «МИР», допитано свідка ОСОБА_5 ..

Досліджений відеозапис не спростовує встановлених обставин вироком суду, що набрав законної сили, не заперечувались обставини завдання легких тілесних ушкоджень позивачу і самим відповідачем. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначав, що самі обставини завдання удару він не бачив, але чув, як позивач та відповідач сварились, вважав, що позивач спровокував відповідача, характеризував позивача як конфліктного сусіда, який вживає алкоголь та провокує на сварки.

Наведені обставини та досліджені докази не спростовують факту визнання винуватим відповідача у вчинені кримінального правопорушення, проступку, що виразилось у завданні легких тілесних ушкоджень позивача, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю не більше 6 днів.

В судовому засіданні позивач зазначав, що загострення хвороб відбулось саме на фоні завданих тілесних ушкоджень відповідачем.

Судом досліджено надані позивачем медичні документи. А саме, виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 4081, дата надходження 27.03.2025 року, дата виписки 03.04.2025 року, діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст, 2 ст., ризик помірний. Гіпертрофія міокарду лівого шлуночку (ГЛШ). СН стадія В за АСС/АНА зі береженою ФВ ЛВ (57%). ХСН І ст., Хронічний панкреатит, стадія клінічної ремісії. При цьому, у виписці зазначено, що пацієнт звернувся із скаргами на нестабільні цифри АТ, нудоту, запаморочення, дискомфорт за грудиною, набряки нижніх кінцівок, які з`являються ввечері, загальну слабкість, за даними анамнезу зі слів хворого, погіршення стану протягом останній декількох місяців, з наростанням вищевказаних скарг, регулярний прийом пігулок.

Також, результати ультразвукового дослідження серця від 02.04.2025 року, результат комп`ютерної томографії від 15.04.2025 року, направлення на консультацію гастроентеролога, хірурга, результати Езофагогастродуоденоскопії від 08.08.2025 року з проведеною біопсією виявленого утворення, направлення на патологогістологічне дослідження від 08.08.20225 року з його результатами від 12.08.2025 року.

Досліджені медичні документи не містять в собі будь-яких посилань на існування причинно-наслідкового зв`язку між завданими тілесними ушкодженнями та виявленими захворюваннями, стадії їх загострення.

Оцінюючи доводи позивача щодо факту завдання та розміру завданої йому моральної шкоди діями відповідача, суд враховує наступне.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Внаслідок протиправних дій відповідача було завдано тілесних ушкоджень позивачу у справі, провина відповідача встановлена вироком суду у кримінальному провадженні та не підлягає доведенню. З встановлених у вироку обставин вбачається, що між сторонами існували неприязнені стосунки, в той день між ними виник словесний конфлікт, в ході якого відповідач не стримався, та схопивши металеву трубу наніс удари позивачу. Відповідачем було завдано 2 удари в область лівої руки, один удар в область живота, один удар в область лопатки з лівої сторони. Завдання ударів що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, як наслідок в ході проведення експерти з було виявлено садно на тлі синці на згинальній поверхні лівого передпліччя, синець по долонній поверхні лівої кісті у основи 5 пальця, в проекції зовнішнього краю лівої лопатки, садна на тлі синця навколо пупковій ділянці ліворуч. Але при цьому, експертом визначено, тривалістю короткочасного розладу здоров`я тривалістю не більше 6 днів.

Суд погоджується з тим, що внаслідок зазначених ударів позивач зазнав фізичного болю, як в момент спричинення так і в процесі їх загоєння, що дійсно потягло за собою душевні страждання, негативні переживаннях і відчуття приниження. Наявність імовірної провокації з боку позивача не впливає на визначення розміру моральної шкоди.

Суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку він отримав у зв`язку із нанесенням йому тілесних ушкоджень, ступінь та тривалість його моральних страждань і переживань, особу позивача, відповідача, ставлення відповідача до вчиненого. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Наявність заподіяння моральної шкоди повинен довести саме позивач. Визначений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди в 100000 гривень є значно завищеним, таким, що не відповідає встановленим обставинам справи та не доведений позивачем.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2026 року, - 3328,00 грн., що буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку заподіювача шкоди, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, оскільки судом встановлено обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди на загальну суму 3328,00 гривень, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1331,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 128 КПК України, ст. ст. 3, 12, 81, 82, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Повний текст рішення складений та проголошений 23.03.2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий : суддя О. В. Бугера