Провадження № 2-о/686/125/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Хараджі Н.В.,

при секретарі судового засідання Козуляк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ГУ Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, заінтересовані особи: ГУ Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 02.09.1984 р. Її чоловік, ОСОБА_3 , отримував пенсію за віком та перебував на обліку в Головного управління ПФУ в Хмельницькій області з 19.05.2022 року. Розмір його пенсії становив 13231,64 грн. З липня 1995 року подружжя постійно проживало в квартирі АДРЕСА_1 . Вона перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки її розмір пенсії був недостатній для проживання. Заявниця отримувала пенсію за віком в розмірі 4571,27 грн. Фактично вона перебувала на повному грошовому утриманні свого чоловіка, одержувала від нього допомогу, що було для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік, ОСОБА_3 , помер. Після його смерті вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника. Зазначена заява в порядку екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами чого 02.07.2025 року прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії №32. Вона та її чоловік, хоча фактично проживали постійно разом з однією адресою, проте місце проживання дійсно було зареєстровано за різними адресами. Місце проживання її чоловіка було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . В зв`язку з цим, вона отримала акт №150 від 06.08.2025 року, виданий КП УМК «Озерна», що підтверджує факт того, що липня 1995 року подружжя постійно проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Після цього вона повторно звернулась до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Зазначена заява в порядку екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, за результатами чого 14.08.2025 року прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії №32. Відмова мотивована повторно тим, що не надано документи, засвідчують факт перебування на утриманні.

На підставі викладеного заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту його смерті, та перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утриманні чоловіка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту його смерті.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.10.2025 року визначено головуючим суддею суддю Хараджу Н.В.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.11.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 686/31293/25. Розгляд справи здійснено в порядку окремого провадження.

17 грудня 2025 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, підписаний представником заінтересованої особи Мельник Юлією Олександрівною. У відзиві зазначено, що 24.06.2025 ОСОБА_2 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 02.07.2025 № 32 відмовлено заявниці у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1 (зі змінами) (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються наступні документи: свідоцтво про смерть годувальника; довідка про ідентифікаційний код померлого годувальника (за наявності); документи про стаж (трудова книжка, диплом, свідоцтво про навчання (стаціонарна форма); довідка про заробітну плату померлого годувальника; документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; документи про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Розмір пенсії ОСОБА_3 на день смерті становив 13231,64 грн. Розмір пенсії заявниці станом на дату смерті ОСОБА_3 становив 4571,27 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

На підставі вищезазначеного, головне управління просить об`єктивно дослідити усі матеріали справи і взяти до уваги доводи головного управління та прийняти обґрунтоване рішення.

У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_4 на підставі розпорядження №281 від 04.02.2026 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 року, вказана справа надійшла до провадження судді Хараджі Н.В.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.02.2026 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ГУ Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

17 березня 2026 року до суду надійшли додаткові пояснення від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, підписані представником заінтересованої особи Бондарук Наталією Сергіївною. У додаткових пояснення зазначено, що Процес подання, приймання, оформлення та розгляду документів для призначення перерахунку) пенсій визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацом 1-3 пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

ОСОБА_2 24.06.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Керуючись Порядком № 22-1, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду, прийняте рішення від 02.07.2025 № 32 про відмову у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування на утриманні померлого годувальника.

По завершенню розгляду та прийняття вищезазначеного рішення, усі матеріали повернути до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Заявниця у цій справі звернулася до суду з метою встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника у судовому порядку для для отримання виплат, пов`язаних із втратою годувальника, що призначаються відповідно до Закону України від 09.07.2023 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття та порядок визначення розмірів пенсійних виплат а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цьогоЗакону в солідарній системі призначаються такі види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 36 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Члени сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Для підтвердження перебування на утриманні померлого годувальника (згідно із Законом № 1058-IV) для призначення пенсії, основними документами є довідка від органів місцевого самоврядування (ЦНАП) про проживання разом, довідка про доходи, що підтверджує, що допомога була основним джерелом існування, а також документи, що засвідчують родинні зв`язки.

Довідка про спільне проживання: документ, що підтверджує місце проживання/реєстрації утриманця разом із годувальником, виданий органом місцевого самоврядування або ЦНАП.

Довідка про склад сім`ї/утримання: документ, що засвідчує фактичну фінансову залежність (що допомога була основним джерелом засобів до існування).

Банківські документи/квитанції: докази регулярних грошових переказів, якщо члени сім`ї проживали окремо.

Враховуючи викладене, заявником має бути доведено факт про неможливість отримання вищезазначених документів у встановленому порядку, внаслідок чого ОСОБА_1 відповідний юридичний факт встановлюється нею у судовому порядку.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

З огляду на наявність спору про право заявниці на отримання виплат, пов`язаних із втратою годувальника, є підстави для застосування судом ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Враховуючи викладене, Головне управління просить суд залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 .

В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися. Представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та просить задовольнити заяву.

Заінтересована особа представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Заінтересована особа представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на судове засідання не з`явилася. Просить проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заява підлягає задоволенню з підстав встановлених фактичних обставин та наданих доказів.

Судом встановлено, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 02.09.1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , виданим Черепівківською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області.

Чоловік заявниці отримував пенсію за віком, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 19.05.2022 року. Розмір його пенсії становив 13 231,64 грн., що підтверджується довідкою Головного управління ПФУ від 26.02.2025 року.

Подружжя з липня 1995 року фактично постійно проживало у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2025/015543405 від 22.10.2025 року та актом №150 від 06.08.2025 року, виданим КП УМК «Озерна». Заявниця перебувала на матеріальному утриманні чоловіка, що було її основним джерелом засобів до існування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 09.04.2025 року, виданим Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після його смерті заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Під час розгляду заяви заявниці органами Пенсійного фонду України в Дніпропетровській та Хмельницькій областях відповідно 02.07.2025 та 14.08.2025 року було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії (№32), мотивовані тим, що заявницею не надано документи, які підтверджують факт перебування на утриманні чоловіка.

Незважаючи на різні місця реєстрації (заявниця АДРЕСА_3 ; чоловік АДРЕСА_2 ), акт №150 від 06.08.2025 року підтверджує фактичне спільне проживання подружжя за однією адресою з липня 1995 року.

За вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, тобто, під час розгляду справ в порядку окремого провадження, суд має враховувати подані учасниками справи докази.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні ( п.2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Суд зауважує, що при виборі місця проживання громадяни керуються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні.

Відповідно до ст. 3 даного Закону вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадян України на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати або перебувати.

Відповідно до ст. 6 Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 має для заявниці важливе юридичне значення, а саме оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до п. 18 Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 01 грудня 2008 року «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», документами, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника непрацездатних членів сім`ї, являються довідки уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування, про спільне проживання з годувальником на момент його смерті.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника, одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, а також втрати джерела засобів до існування встановлюються у судовому порядку.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначена інвалідність внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію.

Відповідно до п.1ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно п.1 ч.2 ст.36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченогост.26 цього Закону.

Відповідно дост.38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно із п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Судом встановлено, що заявниця до моменту смерті свого чоловіка перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами. У зв`язку з цим суд вважає доведеним факт того, що заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтями 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд критично оцінює доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладені у відзиві, з огляду на таке.

Посилання заінтересованої особи на відсутність документів, що підтверджують перебування заявниці на утриманні померлого годувальника, не є безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1 у разі неможливості подання таких документів факт перебування на утриманні може бути встановлений у судовому порядку.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України саме до повноважень суду належить розгляд справ про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, що свідчить про неправомірність фактичного перекладення заінтересованою особою обов`язку доведення такого факту виключно на документи, які можуть бути відсутні з об`єктивних причин.

Доводи Головного управління Пенсійного фонду України про відсутність підтвердження перебування заявниці на утриманні не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин, а саме: спільного проживання заявниці з померлим годувальником, ведення спільного господарства, а також того, що основним джерелом засобів до існування заявниці була допомога померлого.

Крім того, суд враховує співвідношення розміру пенсії померлого годувальника та заявниці, що свідчить про істотну матеріальну залежність заявниці від доходів померлого.

Таким чином, наведені у відзиві доводи є формальними, не спростовують фактичних обставин справи та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви.

Суд не погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладеними у додаткових поясненнях, з огляду на таке.

Посилання заінтересованої особи на норми Порядку № 22-1 щодо процедури подання, розгляду та оформлення документів для призначення пенсії не впливають на вирішення даної справи по суті, оскільки предметом судового розгляду є не правомірність дій органу Пенсійного фонду при розгляді заяви, а встановлення юридичного факту перебування заявниці на утриманні померлого годувальника.

Доводи про необхідність подання заявницею довідок органів місцевого самоврядування, підтвердження доходів чи інших документів, що засвідчують факт утримання, не спростовують права особи на звернення до суду, оскільки відповідно до пункту 2.11 Порядку № 22-1 у разі неможливості подання таких документів факт перебування на утриманні встановлюється у судовому порядку.

Твердження заінтересованої особи про те, що заявницею не доведено неможливість отримання відповідних документів, суд оцінює критично, оскільки чинне законодавство не ставить можливість звернення до суду у залежність від попереднього отримання відмов у видачі таких документів, а передбачає альтернативний спосіб підтвердження юридичного факту у судовому порядку.

Щодо доводів про наявність спору про право та необхідність застосування частини 4 статті 315 ЦПК України, суд зазначає наступне.

Заявлені вимоги спрямовані виключно на встановлення юридичного факту, що має значення для реалізації заявницею свого права на пенсійне забезпечення, і не пов`язані з вирішенням спору про право між сторонами. Сам по собі факт відмови органу Пенсійного фонду у призначенні (переведенні) пенсії не свідчить про наявність спору про право у розумінні цивільного процесуального законодавства, а лише зумовлює необхідність підтвердження відповідного юридичного факту.

Крім того, встановлення факту перебування на утриманні прямо віднесено до компетенції суду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України.

Таким чином, доводи заінтересованої особи про наявність спору про право є безпідставними та спрямовані на неправильне тлумачення норм процесуального права.

Інші наведені у додаткових поясненнях обставини, зокрема щодо порядку екстериторіального розгляду заяви та прийняття рішення органом Пенсійного фонду, не спростовують встановлених судом фактичних обставин та не мають вирішального значення для розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, оскільки встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту його смерті, та перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утриманні чоловіка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ГУ Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту його смерті, та перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утриманні чоловіка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту його смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата виготовлення повного тексту рішення суду 25.03.2026 року.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа