СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/65/26
У Х В А Л А

про призначення додаткової експертизи

25 березня 2026 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Бабич Н.Д.,

присяжних Теренчука Р.Д., Байсанова В.М.

при секретарі Олійниковій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2025 р. до Святошинського районного суд м. Києва надійшла вказана заява.

Разом із поданням вказаної заяви, представник заявника просила суд призначити по справі судово-психіатричну експертизу необхідну для визначення психічного стану здоров`я ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.12.2025 призначено у справі призначено судово-психіатричну експертизу (амбулаторну), проведення якої доручено Державній установі "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" (м. Київ, вул. Кирилівська, 103). Провадження у справі на час експертизи було зупинено.

13.02.2026 р. з експертної установи повернулася справа з висновком експерта.

Представник заявника, не погоджуючись з висновком експерта, просила призначити повторну експертизу, зазначивши, що експертом не було надано відповіді на всі поставленні в ухвалі суду, питання, також зазначає, що висновок складено за формою затвердженою Наказом МОЗ України від 28.07.2014 р. за № 527, проте Наказом МОЗ від 23.12.2025 р. №1935 було затверджено форму первинної облікової документації № 100/о, за переконання заявника висновок складено за формою, яка вже була нечинною.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, причини неявки не відомі, представник заявника подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи також просила суд розглядати справу у її відсутність (а.с.100).

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

До одних з засобів доказування у відповідності до положень статті 76 ЦПК України належить висновок експертів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства ( ст.1 Закону України «Про судову експертизу»)

Згідно частин 1, 3 статті 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У відповідності до частини 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Отже, додаткова експертиза призначається у тому разі, коли суд вважає що первинний висновок експерта є неповним або неясним, які містяться в експертному висновку.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах№8 від 30.05.1997 року, висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові.

Суд зазначає, що по справі, 04.12.2025 було призначено судово-психіатричну експертизу (амбулаторну), проведення якої доручено Державній установі "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" (м. Київ, вул. Кирилівська, 103), на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічну хворобу, якщо так, то якою саме?

2. Чи може ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі своїм фізичним та психічним станом, розуміти значення своїх дій і керувати ними?

3. Чи потребує ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторонньої опіки?

13.02.2026 р. з експертної установи повернулася справа з висновком експертів.

Згідно з висновком судового експерта Опейди С.В. №96ід 26.01.2026 року за наслідком проведення вищевказаної експертизи, експертом надано відповідь на поставлені два питання. У відповідності до висновку експерта на друге питання вбачається, що експертом зазначено Психічні розлади у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Отже, приймаючи вказаний висновок експерта на поставлене судом друге питання та мотиви експерта викладені у мотивувальній частині висновку щодо цього питання, суд погоджується з доводами представника заявника, що останні є неповними, оскільки не містять чіткої та вичерпаної відповіді на поставлене питання. Разом з тим суд не вбачає підстав для призначення саме повторної експертизи, оскільки посилання представника заявника на те, що висновок складено за формою затвердженою Наказом МОЗ України від 28.07.2014 р. за № 527, проте Наказом МОЗ від 23.12.2025 р. № 1935 було затверджено форму первинної облікової документації № 100/о,, та висновок складено за формою, яка вже була нечинною не грунтується на вимогах Закону, оскільки наказ МОЗ України від 28.07.2014 р. за № 527, є чинним, а наказом МОЗ від 23.12.2025 р. № 1935 було лише внесено зміни до наказу МОЗ України від 28.07.2014 р. за № 527, щодо форми первинної облікової документації № 100/о «Висновок експерта № ___ за результатами судово-психіатричної експертизи» та Інструкцію щодо її заповнення.

За наслідком чого, суд зазначає, що судом не надається оцінка вказаному висновку експертизи як доказу у справі, а надається оцінка на предмет повноти і наявності чи відсутності підстав для призначення додаткової судової психіатричної експертизи.

Приймаючи вказані обставини в цілому з неповноти висновку судової експертизи, неповне з`ясування експертом під час проведення судової психіатричної експертизи призначеної ухвалою суду усіх обставин щодо предмета дослідження, важливості висновків судової експертизи за усіма поставленими питання для наслідків розгляду даної справи, з урахуванням заявлених вимог, доводів заяви, сприяючи повному, всебічному розгляду справи та реалізації особою права на захист, суд приходить до висновку, що для об`єктивного дослідження обставин справи, клопотання представника заявника про призначення додаткової судової психіцатричної експертизи є обґрунтованим та підлягає задоволенню, признавши по справі зазначену додаткову експертизу на вирішення якої поставити заявлене представником питання.

Стосовно доручення проведення додаткової судової експертизи експерту Опейда С.В., як судовому експерту яким було проведено призначену судом судову психіатричну експертизу, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Приймаючи, що висновок експерта №96 від 26.01.2026 року судової психіатричної кспертизи у цивільній справі №759/21805/25, складений 26.01.2026 року судовим експертом Опейдою С.В., наданий на виконання ухвали суду від 04.12.2025 року, містить ознаки неповноти, суд вважає обґрунтованими доводи представника заявника, як ініціатора відповідного дослідження, щодо призначення відповідної додаткової судової експертизи саме судовому експерту Опейдій С.В., якою відповідне дослідження було проведено та допущено неповноту у висновку в частині надання відповіді на друге питання, що є доцільним та забезпечить повноту відповідного висновку експерта.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Враховуючи, що для проведення вказаної експертизи необхідний значний проміжок часу, суд вважає за необхідне зупинити провадження по цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 113, 105, 298, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною, - відмовити.

Призначити по справі додаткову судово-психіатричну експертизу (амбулаторну), на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи може ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі своїм фізичним та психічним станом, розуміти значення своїх дій і керувати ними?

2. З урахуванням стану здоров`я, чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним або обмежено дієздатним?

Проведення додаткової судової психіатричної експертизи доручити судовому експерту Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України" (м. Київ, вул. Кирилівська, 103), Опейді Світлані Володимирівні , попередивши експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Надати в розпорядження експертів матеріали справи.

Витрати по оплаті експертизи віднести за рахунок держави.

Для проведення експертизи визначити строк в два місяці.

Провадження по справі зупинити до проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Бабич Н.Д.

Присяжні: Теренчук Р.Д.,

Байсанов В.М.