Провадження № 2/369/8018/26
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Худинець Д.С.,

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року позивачка звернулась до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з ОСОБА_2 не склалось, вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд:

розірвати шлюб, зареєстрований 17 листопада 2019 року у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2898;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов частково. Просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень, 20 коп., та стягнути з відповідача 70% від загальної суми витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні відповідач визнав позов в частині розірвання щлюбу. Заперечував та просив суд відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2898.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Оскільки судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не проживають разом тривалий час, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Щодо витрат на правову допомогу.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно до ч. 3 ст. 133, ст. 140, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, особа, як понесла витрати, пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, має право вимагати відшкодування цих судових витрат за рахунок іншої сторони.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи 07 листопада 2025 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги/юридичних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження судових витрат було надано договір № 07112514 від 07.11.2025 року та акт № 07112514 приймання-передачі наданих послуг від 26.11.2026 року.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши, додані, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, а також заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн..

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112 СК України, ст.ст. 213, 218ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 17 листопада 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2898 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. (чотири тисячі грн).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 20 лютого 2026 року.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ