УХВАЛА

23 березня 2026 року

м. Київ

справа № 314/617/24

провадження № 61-2811ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кармаліта Тетяна Вікторівна, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 , відповідно до якого, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 698 581,74 грн, які були внесені ОСОБА_2 на банківські рахунки ОСОБА_1 , відкриті у АТ КБ «ПриватБанк»,

АТ «Універсал Банк»;

- в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину належних подружжю коштів у розмірі 349 290,87 грн.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , відповідно до якої просила:

- визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 1390, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , а право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль припинити;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, що становить 112 269,04 грн та витрати по оплаті висновку експерта у розмірі 2 800 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 698 581,74 грн, які були внесені ОСОБА_2 на банківські рахунки ОСОБА_1 , відкриті у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерному товаристві «Універсал Банк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя грошові коштів у розмірі 1/2 від 698 581,74 грн, що становить 349 290,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений при подачі позову до суду у розмірі 3 493 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль SKODA FABIA, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 1390, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль припинено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, що становить 112 269,04 грн та витрати по оплаті висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 2 800 грн.

Додатковим рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області

від 09 жовтня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду в частині стягнення з неї грошових коштів в сумі 349 290,87 грн, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядалось.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року в оскарженій частині залишено без змін.

04 березня 2026 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Кармаліта Т. В. подала касаційну скаргу на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2026 року, які просить скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 349 290,87 грн, ухваливши у цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Заявлені у розглядуваній справі позовні вимоги фактично були спрямовані на стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 349 290,87 грн та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 112 269,04 грн.

Отже ціна позову у розглядуваній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн х 250 =

832 000 грн, де 3 328 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року), тому ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Апеляційним судом справа переглядалась в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 349 290,87 грн. Ця сума є також оспорюваною і за касаційною скаргою.

Заявниця посилається на наявність випадку, передбаченого підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вказуючи, що справа має виняткове значення для неї, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, не працює, а разом з нею проживають двоє неповнолітніх дітей та хвора мати позивача.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає, що оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення.

Колегією суддів не встановлено виняткового значення розглядуваної справи для особи, яка подає скаргу.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2025 року передбачає стягнення зі сторін взаємних грошових компенсацій.

Крім того, за наявності підстав, передбачених статтею 435 ЦПК України, ОСОБА_1 не позбавлена права ініціювати перед судами питання відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення.

Незгода із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кармаліта Тетяна Вікторівна, на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області

від 16 вересня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 11 лютого 2026 року у справі № 314/617/24.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников