Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/470/26

Номер провадження: 2/511/766/26

"24" березня 2026 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С. І. , розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

16.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрований 30 березня 2019 року у Центральному районному у м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, на підставі актового запису №158. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого між сторонами припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, та проживають окремо.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 16.02.2026 року була розподілена в провадження судді Гринчак С.І.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.03.2026 року вищезазначена позовна заява залишена без руху на надано строк на усунення недоліків.

Позивачу в строк п`ять днів з дня отримання ухвали було запропоновано усунути недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, які зазначені в мотивувальній частині ухвали про залишення заяви без руху. Позивач попереджений, що у разі не усунення недоліків у повному обсязі, його заява буде повернена.

16.03.2026 року представник позивача-адвокат Родіонова В.Є., яка діяла на підставі ордера серії ВЕ № 1163029 від 06.02.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надала заяву на ухвалу про залишенням позову без руху, в якій зазначила, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з матеріалами справи суддя приходить до висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.03.2026 року про залишення позовної заяви без руху в частині надати відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідача.

Суддя зауважує, що відповідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Судом вжито заходів щодо встановлення місця реєстрації відповідача.

З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача судом в порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України були направлені запити.

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з відділу «ЦНАП Роздільнянської міської ради» надійшла інформація, що в автоматизованій системі «Реєстр територіальної громади» дані про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області надійшла інформація, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим/знятим з реєстрації в Одеській області не значиться.

За змістом ч. 9 ст. 28 ЦПК України: позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Оскільки дані, які б свідчили про останнє відоме місце реєстрації проживання/перебування відповідача в додатках до заяви не додано (копія паспорту, довідки з місця роботи, свідоцтва про реєстрацію права власності, дані про номер РНОКПП, акт про місце фактичного проживання, тощо), що не надає суду можливості встановити останнє відоме місце реєстрації проживання/перебування відповідача, його роботи чи перебування його майна.

Суддя вважає за необхідне зазначити, та звернути увагу сторону позивача, що в даному випадку «останнє відоме місце проживання» відповідача без реєстрації, не може вважатися місцем проживання відповідача «зареєстрованим у встановленому законом порядку» для цілей застосування статті 27 ЦПК України при визначені підсудності такої справи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене вище визначення є місцем проживання в приватно-правовому розумінні.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-ІV (надалі за текстом «Закон №1382-ІV»).

У статті 3 Закону № 1382-ІV міститься визначення термінів, що вживаються у ньому, зокрема:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги;

Механізм декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 цього Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Тобто, фактичне місце проживання відповідача без реєстрації не може вважатися місцем проживання відповідача «зареєстрованим у встановленому законом порядку» для цілей застосування статті 27 ЦПК України при визначені підсудності такої справи.

Враховуючи наведені обставини, суддя приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, а тому оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач дійсно зареєстрований у встановленому законом порядку у м. Роздільна Одеської області, позовну заяву слід повернути позивачеві у зв`язку з не усунення недоліків згідно ухвали від 12.03.2026 року.

Чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Відтак, підсумовуючи викладене суддя зазначає, що для застосування положень ст. 27 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Однак, станом на 24.03.2026 року ухвала по усуненню недоліків не виконана в повному обсязі, тому зазначена позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню.

У відповідності до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 187, 353, 354, ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. І. Гринчак