1Справа № 335/3003/26 2-н/335/93/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з вищевказаною заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2026 року до досягнення донькою повноліття.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно п.4 ч.1 ст.163 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявниця зазначила, що вона перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин з боржником останній матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому заявниця змушена звернутися до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу.

Згідно долученої до заяви копії Актового запису №489 від 11.07.2003 вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Разом з цим, згідно копії актового запису про шлюб №927 від 18.06.2024 вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано 18.06.2024, тобто після народження дитини - ОСОБА_3 .

Приписами ч.1 ст.122 СК України встановлено, що дитина вважається такою, що походить від подружжя, якщо вона: зачата подружжям та народжена в період шлюбу; зачата жінкою і чоловіком, яке не перебували на час зачаття у шлюбі, але на момент народження дитини, шлюб між ними було зареєстровано.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України).

Таким чином, оскільки дитина народилась до реєстрації шлюбу в даному випадку загальне правило презумпції походження дитини від батьків не застосовується та реєстрація народження дитини відбувається за заявою батьків дитини або за рішенням суду.

Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є стягнення аліментів, що не пов`язане із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В свою чергу вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, оскільки не передбачають повідомлення сторін та залучення заінтересованих осіб.

За вказаних обставин, оскільки в даному випадку не можуть бути застосовані загальні правила презумпції визначення походження дитини від батьків, які на час її народження у зареєстрованому шлюбі не перебували, в даному випадку вимога щодо стягнення аліментів на утримання дитини не є безспірною та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

За вказаних обставин у видачі судового наказу слід відмовити.

Водночас, суд роз`яснює заявниці, що вона має право звернутися до суду з вказаними в заяві вимогами в позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 165, 259-261 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текс ухвали виготовлено 24.03.2026.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко