УХВАЛА

26 березня 2026 року

м. Київ

справа № 635/2991/14-ц

провадження № 61-3971ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення виконуючого обов`язки начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головка Віталія Леонідовича,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила:

визнати рішення в.о. начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головка В. Л. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо виключення її з Єдиного реєстру боржників за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 неправомірним;

зобов`язати в.о. начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головка В. Л. виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 як боржника за виконавчими провадженнями № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Харківський районний суд Харківської області ухвалою від 29 вересня 2025 року, яку залишив без змін Харківський апеляційний суд постановою від 24 лютого 2026 року, у задоволенні скарги відмовив.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що законодавством не передбачено право державного виконавця на виключення боржника з Єдиного реєстру боржників у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, оскільки стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано. Крім того, суд звертав увагу, що ОСОБА_1 не сплатила витрати виконавчого провадження, здійснені під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, та виконавчий збір, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні.

25 березня 2026 року Макієнко С. О., яка діє від імені ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у вказаній вище справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Суд встановив, що Харківський районний суд Харківської області заочним рішенням від 17 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/646 від 19 жовтня 2007 року в розмірі 4 057,80 дол. США та 3 779,49 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 362,14 грн.

08 жовтня 2014 року представник ПАТ «Комерційний банк «Надра» отримав копію рішення суду та два виконавчих листа.

Постановою державний виконавець Харківського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зубко К. Ю. 17 січня 2017 року відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/646 від 19 жовтня 2007 року в розмірі 4 057,80 дол. США та 3 779,49 грн.

Постановою державний виконавець міського ВДВС по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Радчук В. В. 15 листопада 2017 року виконавчий лист № 635/2991/14-ц, виданий 08 жовтня 2014 року повернув стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без-результативними).

Постановою державний виконавець Харківського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області Зубко К. Ю. 13 лютого 2017 року відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 362,14 грн.

Постановою державний виконавець міського ВДВС по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Радчук В. В. 15 листопада 2017 року виконавчий лист № 635/2991/14-ц, виданий 08 жовтня 2014 року повернув стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без- результативними).

07 травня 2020 року ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ПАТ «Комерційний банк «Надра» уклали договір відступлення прав вимоги, яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/646 від 19 жовтня 2007 року.

Харківський районний суд Харківської області ухвалою від 09 серпня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінанс Проперті Груп», стягувач - ПАТ «Комерційний Банк «Надра», боржник - ОСОБА_1 , заінтересована особа - Харківський ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовив.

Згідно з листом від 20 травня 2025 року № 45640 Харківський ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив, що 15 листопада 2017 року державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягненя, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Повідомив, що станом на 20 травня 2025 року на рахунок Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) кошти, необхідні для задоволення вимог стягувача, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не надходили, а тому підстав для виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників немає.

27 червня 2018 року зазначене виконавче провадження завершене на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (частина сьома статті 9 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 6 розділу XI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 автоматизована система виконавчого провадження виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3,11 частини першої статті 37 Закону; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону; про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Пунктом 24 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 визначено, що за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено; після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає); відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

Суд встановив, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13 лютого 2017 року зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору. Відомості щодо сплати виконавчого збору боржником відсутні. За умови наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати виконавчого збору, немає правових підстав для винесення органом ДВС постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

За встановлених обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення виконуючого обов`язки начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головка Віталія Леонідовича.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров