Справа № 717/603/26
Номер провадження 2/717/403/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 березня 2026 року селище Кельменці

Суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Кудиба З. І., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (місцезнаходження юридичної особи: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; ) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») Міньковська А. В. подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Позика» суму заборгованості за кредитним договором № 81336532 від 24.01.2022 р. в розмірі 34 946,00 грн та понесені судові витрати.

Підстави позову: позов заявлений з тих підстав, що відповідач не виконав умови кредитного договору, через що виникла заборгованість.

Розглянувши подану позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 175 та частиною 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також усі наявні у нього докази, що підтверджують ці обставини. У разі подання письмових або електронних доказів позивач може додати до позовної заяви копії відповідних документів.

Однак до поданої позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання (перерахування) відповідачу кредитних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 161/5457/17 (провадження № 61-25546св18), при вирішенні спорів щодо кредитних зобов`язань первинним і визначальним є встановлення факту реального надання грошових коштів боржнику, що є передумовою виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення.

У даному випадку позивачем не надано жодних документів, які б достовірно підтверджували факт фактичного отримання відповідачем грошових коштів у межах зазначеного кредитного договору, зокрема: банківських платіжних документів, виписок з рахунків, реєстрів переказів або підтверджень фактичного зарахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача чи іншим способом передачі коштів.

Сам по собі факт укладення кредитного договору не свідчить про надання грошових коштів, оскільки зобов`язання за кредитним договором виникають лише з моменту фактичного виконання кредитором свого обов`язку з перерахування кредитних коштів (статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України).

Відсутність таких доказів виключає можливість суду прийняти позов до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до статті 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази має право подати клопотання про їх витребування судом. Таке клопотання подається у строки, визначені частинами 2 та 3 статті 83 ЦПК України.

Разом з тим судом встановлено, що до позовної заяви додано опис вкладення до поштового відправлення, який не може бути визнаний належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Так, з поданого опису вкладення вбачається перелік направлених документів із зазначенням кількості аркушів, однак кількість аркушів окремих документів, зазначених в описі вкладення, не відповідає кількості аркушів відповідних документів, поданих позивачем до суду.

Відповідно до вимог процесуального законодавства та пункту 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, опис вкладення є документом, що підтверджує зміст поштового відправлення, та повинен містити достовірні відомості про найменування вкладених документів і кількість аркушів кожного з них.

Невідповідність кількості аркушів документів, зазначених в описі вкладення, кількості аркушів документів, поданих до суду, не дає можливості встановити, що відповідачу було направлено саме той обсяг документів, який міститься у матеріалах позовної заяви, та що він мав можливість належним чином ознайомитися з усіма доданими до позову документами.

За таких обставин поданий опис вкладення не може бути визнаний належним та допустимим доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

З огляду на наведене суд вважає за доцільне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання:

належних та допустимих доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачу;

належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, які б підтверджували їх тотожність за обсягом (кількістю аркушів) документам, поданим до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кудиба З. І.