УХВАЛА

25 березня 2026 року

м. Київ

справа № 522/5674/24-Е

провадження № 61-2829ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бориченко Катерина Валеріївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спортивний клуб «Крижанівський» Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання припинення простою, визнання протиправним і скасування наказу про оголошення простою та стягнення різниці у заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовами до Комунального підприємства «Спортивний клуб «Крижанівський» Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (далі - КП «СК «Крижанівський»). В яких просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність КП «СК «Крижанівський» щодо заяви

ОСОБА_1 від 15 січня 2024 року про виведення його з простою;

- зобов`язати КП «СК «Крижанівський» припинити з 15 січня 2024 року простій

ОСОБА_1 на посаді тренера;

- стягнути з КП «СК «Крижанівський» різницю між середньомісячною та фактично виплаченою заробітною платою у розмірі 27 898,04 грн.

- визнати протиправним та скасувати наказ КП «СК «Крижанівський» № 17-ОД «Про оголошення простою» від 01 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 ;

- стягнути з КП «СК «Крижанівський» різницю між середньомісячною та фактично виплаченою заробітною платою за період з 01 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року у розмірі 164 221,10 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року об`єднано в одне провадження справи № 522/5674/24-Е та № 522/5676/24-Е за позовами ОСОБА_1 до КП «СК «Крижанівський», з присвоєнням об`єднаній справі № 522/5674/24-Е.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ КП «СК «Крижанівський» № 17-ОД «Про оголошення простою» від 01 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 ;

- стягнути з КП «СК «Крижанівський» на користь ОСОБА_1 різницю між середньомісячною та фактично виплаченою заробітною платою у розмірі 266 385,86 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ директора КП «СК «Крижанівський» від 01 грудня 2022 року № 17-ОД «Про оголошення простою». Стягнуто з КП «СК «Крижанівський» на користь ОСОБА_1 різницю між середнім заробітком та оплатою за простій за період з 01 грудня 2022 року по 20 березня 2025 року в сумі 69 128,32 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з КП «СК «Крижанівський» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Із цим рішенням суду не погодився відповідач, який подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року апеляційну скаргу КП «СК «Крижанівський» задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові. Компенсовано КП «СК «Крижанівський» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 1 453,44 грн.

04 березня 2026 року через підсистему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Бориченко К. В. подала касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року, яку просить скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у розглядуваній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2024 року справу визнано малозначною.

Касаційна скарга не містить доводів про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково, натомість заявник посилається на наявність випадків, передбачених підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має для позивача виняткове значення.

Колегією суддів не встановлено фундаментального значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема не встановлено, що розгляд цієї справи Верховним Судом сприятиме вирішенню новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення.

Колегією суддів не встановлено ні значного суспільного інтересу до розглядуваної справи, ні її виняткового значення для ОСОБА_1 .

Рішення районного суду про часткове задоволення позову та стягнення різниці у заробітку в сумі 69 128,32 грн позивач в апеляційному порядку не оскаржував.

Апеляційний суд, ухвалюючи судове рішення про відмову в позові, врахував, що ОСОБА_1 оскаржує наказ щодо оголошення простою

від 01 грудня 2022 року, водночас до суду з розглядуваним позовом звернувся лише у квітні 2024 року, тобто зі значним пропуском строку, визначеного статтею 233 КЗпП України. При цьому апеляційний суд встановив, що позивач з грудня 2022 року знав про оголошення простою, отримуючи зменшену заробітну плату, однак без поважних причин тривалий час зволікав зі зверненням до суду.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бориченко Катерина Валеріївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року у справі № 522/5674/24-Е.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников