Справа № 583/248/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Семенової О.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гайдейчук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань №1 в м. Охтирка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» /далі - ТОВ «ФК ОМЕГА ФІНАНС»/ за допомогою Електронного суду через свого представника Саркісяна Н.А. 21 січня 2026 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 480186 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 15026,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» було укладено Кредитний договір № 480186, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 13000,00 грн. 26 березня 2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № Ф-25/2 від 26 березня 2025 року, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором № 480186 від 26 жовтня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». Всупереч вимогам кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 15026,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

06 березня 2026 року через електронний суд представниця відповідачки, адвокат Бондаренко О.М,. подала до суду відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву, який зареєстрований судом 09 березня 2026 року, в якому позовні вимоги не визнала в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач є правонаступником ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» за Договором факторингу № Ф-25/2 від 26 березня 2025 року, за яким, нібито, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» право вимоги, яке виникло на підставі Кредитного договору від 26.10.2021 №325232, укладеного з ОСОБА_1 . До позовної заяви позивач приклав Реєстр боржників № 1 від 26.03.2025 р., в якому не зазначено, яка ціна продажу заборгованості ОСОБА_1 , також Позивач не надав документів, які б підтверджували суму портфелів заборгованості. В копії платіжної інструкції № 25 від 01 квітня 2025 року зазначено, що ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» сплатило ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» 270 318, 01 грн., у призначенні зазначено, що це оплата за договором Факторингу по Реєстру Боржників № 1. Але в самому реєстрі боржників № 1, наданому Позивачем, не зазначено жодної ціни продажу. Позивачем не надано докази на підтвердження оплати за договором Факторингу ціни продажу права вимоги по Кредитному договору від 26.10.2021 №325232, укладеному з ОСОБА_1 , отже відсутні підстави вважати його правонаступником Кредитора по Кредитному договору від 26.10.2021 № 325232 /а.с. 50-52/.

09 березня 2026 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді /а.с. 62-64/.

11 березня 2026 року представниця відповідачки, адвокат Бондаренко О.М., подала заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з мотивів, викладених у відзиві та запереченні /а.с. 68-69/.

Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 5 зворот/.

Відповідачка та її представниця в судове засідання не прибули, від представниці надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі /а.с. 69/.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту, в якій вказала особисті анкетні відомості та просила видати їй кредит у розмірі 13000,00 грн /а.с. 9 зворот - 10/.

На підставі цієї заяви 26 жовтня 2021 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 480186, за умовами якого товариство надає позичальникові грошові кошти в кредит у сумі 13000,00 грн. у готівковій формі на умовах терміновості, повернення та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахування процентної ставки за кредитом становить 31692,00 грн. Відповідно до п. 5.4 договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 322,69% річних від суми кредиту з 1 по 12 платіж та 1,45% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з графіком платежів, з розрахунку з потижневою сплатою 12,41% з 1 по 12 платіж та 0,06% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору 149,34% /а.с. 10 зворот - 13/.

До укладення кредитного договору 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту та графік платежів, у якому їй була надана інформація щодо умов кредитування /а.с. 15/.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що кредитний договір № 480186 від 26 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» укладено та підписано сторонами в письмовій формі. ОСОБА_1 підписала заяву на видачу кредиту, кредитний договір та паспорт споживчого кредиту власним підписом, що є належними та допустимими доказами підтвердження укладання між сторонами даного правочину.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

26 жовтня 2021 року ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» виконано свої зобов`язання за договором, факт видачі ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором № 480186 від 26 жовтня 2021 року в розмірі 13000,00 грн у готівковій формі підтверджується видатковим касовим ордером від 08 лютого 2022 року /а.с. 16/.

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 13000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд критично ставиться до твердження сторони відповідача, щодо неналежного переходу права вимоги до новим кредитором /позивачем/ до відповідачки, виходячи з такого.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

26 березня 2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № Ф-25/2, на підставі якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 325232 від 26 жовтня 2021 року укладеним з ОСОБА_1 у розмірі 15026,00 грн, що підтверджується реєстром боржників № 1 від 26 березня 2025 року /а.с. 32 зворот/.

На умовах вказаного договору факторингу позивачем було перераховано на користь первісного кредитора ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» оплату в розмірі 270318,01 грн та 100,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 25 від 01 квітня 2025 року /а.с. 33/.

Вказаний договір факторингу недійсним не визнаний, таких доказів сторона відповідача не надала.

Таким чином ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» є новим кредитором, оскільки набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 325232 від 26 жовтня 2021 року, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно з цим договором.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до довідки про деталізацію нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 325232 від 26 жовтня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 15026,00 грн. та складається з: суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12023,40 грн та суми заборгованості за процентами в розмірі 3002,60 грн /а.с. 20/, з якого також вбачається, що відповідачка частково виконувала умови договору, сплачуючи проценти за користування кредитними коштами, про що не заперечувала у відзиві.

Правильність наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір, укладений з відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором в письмовій формі, договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2662,40 грн /а.с. 8/.

Керуючись ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС».

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 325232 від 26 жовтня 2021 року в сумі 15026,00 грн /п`ятнадцять тисяч двадцять шість гривень 00 копійок/ та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн /дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок/.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (вул. Саперне поле, 12, офіс 1007 м. Київ, 01042, ).

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.С. Семенова