Справа № 629/5042/21
Провадження № 4-с/629/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 року Лозівський міськрайонний суд у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., розглянувши в м. Лозова, Харківської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Горбачової Наталії Сергіївни

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просив визнати дії державного виконавця Горбачової Н.С. незаконними; зобов`язати державного виконавця Горбачову Н.С. провести правильний розрахунок заборгованості після повного погашення заборгованості по аліментам у 2025 році; зняти арешт з рахунків. В обґрунтування скарги, вказав, що державний виконавець неправомірно нарахував суму боргу, крім того його фактичні оплати не були належним чином відображені у розрахунках виконавчої служби. Зазначає, що державний виконавець вирішив перерахувати всі аліменти, починаючи з 2021 року, і виставив нову заборгованість у сумі 153 848,87 грн, яку скаржник вважає незаконною. Скаржник заявляє, що повністю сплатив заборгованість у 2025 році (що підтверджується квитанціями та розрахунками банку), проте виконавець не надіслав повідомлення про погашення боргу та не поінформував про зняття арешту з банківських рахунків і водійських прав. Про повне погашення боржник дізнався від банку, а не від виконавчої служби. Розрахунок нової заборгованості відрізняється у повідомленнях, що надходять від банку та від виконавчої служби. Скаржник вважає дії виконавця такими, що порушують його законодавчо закріплені права.

Ухвалою суду скаргу було прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Державним виконавцем Горбачовою Н.С. було подано відзив на скаргу, у якому зазначено, що дана скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. В обгрунтування відзиву зазначено, що 23.02.2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття ВП № 68755761 з примусового виконання виконавчого листа № 629/5042/21 виданого 10.01.2022 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки від його заробітку(доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході примусового виконання зазначеного виконавчого документу, за період з 2022 року по січень 2026 року, з метою виявлення у боржника джерел отримання доходів було зроблено відповідні запити та встановлено, що рахунки відкриті боржником в органах ДФС відсутні, інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник отримував дохід в ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», дані про зареєстровані боржником транспортні засоби відсутні, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника на праві власності нерухоме майно відсутнє. 11.10.2022 року в телефонній розмові зі стягувачем державному виконавцю стало відомо, що боржник проходить військову службу. За повідомленням Військової частини НОМЕР_1 боржник самовільно залишив військову частину 29.11.2022 року та йому припинено нарахування та виплати грошового забезпечення. З довідок ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює на зазначеному підприємстві, однак нарахування заробітної плати йому не проводяться, оскільки останній являється мобілізованим. Враховуючи те, що боржник не мав фактичного доходу, державним виконавцем 15.01.2026 року здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 195 Сімейного кодексу України виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, згідно якого борг по аліментам станом на 01.01.2026 року складає 153 848,87 грн. Надані до суду боржником копії квитанції АТ «Універсал Банк» від 24.02.2025, 03.04.2025, 22.05.2025, 04.08.2025, 22.08.2025, 23.09.2025, 13.11.2025, 04.12.2025, 26.11.2025, 28.11.2025, 30.01.2026, як добровільно сплачені ним кошти на рахунок Відділу, не відповідають дійсності, оскільки, кошти за даними документами були примусово стягнуті державним виконавцем шляхом списання з арештованого рахунку боржника. Крім того, надані квитанції від АТ «Універсал Банк» 05.12.2024, 20.02.2025 до виконавчого провадження № 68755761 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів не мають відношення, оскільки кошти примусово стягнуті приватним виконавцем за матеріалами іншого виконавчого провадження. Надані ОСОБА_1 скриншоти, щодо перерахованих сум не містять даних отримувача та призначення платежу, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати оплату боржником саме аліментів. В матеріалах виконавчого провадження містяться платіжні документи, згідно яких боржником сплачувались кошти безпосередньо на рахунок стягувача та розписки про отримання коштів, надані ОСОБА_1 , які враховано до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

16.03.2026 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення у яких останній вказує, що державний виконавець перерахував аліменти виходячи з середньої заробітної плати 13 000,00 грн, а на даний час у розрахунку 37 000,00 грн. Проте згідно рішення аліменти повинні нараховуватися у розмірі частини від фактичного доходу боржника або 50 % мінімальної заробітної плати, таким чином розрахунок заборгованості не відповідає рішенню суду. ОСОБА_1 просить суд скасувати розрахунок заборгованості від 15.01.2026 року та зобов`язати здійснити новий відповідно до рішення суду від 02.12.2021 року.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судом встановлено, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.12.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-6).

10.01.2022 року було видано виконавчий лист та 23.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68755761.

ОСОБА_1 аліменти сплачував частково у добровільному порядку та шляхом стягнення коштів державним виконавцем у примусовому порядку.

Постановою державного виконавця від 05.12.2025 року (а.с.49-50) було знято арешт з коштів ОСОБА_1 у зв`язку зі сплатою заборгованості по аліментам у розмірі 55 051,49 грн.

15.01.2026 року державний виконавець на підставі заяви стягувача здійснив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, згідно якого борг по аліментам за період з вересня 2021 року по січень 2026 року склав 153 848,87 грн.

На підставі спірного розрахунку заборгованості від 15.01.2026 року державним виконавцем було винесено постанову про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (а.с.18), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.19), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с.20-21).

Однак скаржник заявляє, що повністю сплатив заборгованість у 2025 році та вважає розрахунок заборгованості від 15.01.2026 року незаконним та таким, що не відповідає рішенню суду від 02.12.2021 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.12.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході примусового виконання зазначеного виконавчого документу, за період з 2022 року по січень 2026 року, з метою виявлення у боржника джерел отримання доходів державним виконавцем було зроблено відповідні запити та встановлено, що рахунки відкриті боржником в органах ДФС відсутні, інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник отримував дохід в ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат», дані про зареєстровані боржником транспортні засоби відсутні, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника на праві власності нерухоме майно відсутнє.

Згідно довідок наданих ТОВ Салтівський м`ясокомбінат дохід ОСОБА_1 за період з вересня по грудень 2021 року склав 25 360,18 грн.(11), у 2022 році за період з січень-лютий 14 457,09 грн.(а.с.10).

У жовтні 2022 року державному виконавцю стало відомо, що ОСОБА_1 проходить військову службу.

На запит державного виконавця з ВЧ НОМЕР_1 надійшов лист про те, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 29.11.2022 року, у зв`язку з чим йому припинено нарахування та виплата грошового забезпечення (а.с.96).

З довідки про доходи наданої ВЧ НОМЕР_2 вбачається, що дохід ОСОБА_1 за період з жовтня по грудень 2022 року склав 145 817,83 грн. (а.с.97).

Виконавець встановив, що у 2021-2022 році боржник мав мінливий дохід, а у період з 2023 по 2026 рік виплати боржнику не нараховувалися зовсім то на цій підставі застосував показник середньої зарплати по Харківській області, що становить 13 169,00 грн для розрахунків у 20232025 роках.

Згідно рішення суду нарахування аліментів виконавцем здійснювалося наступним чином: 1/3 від середньої зарплати: 13 169,00/3=4 389,67 грн., 50% прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, зокрема, у 2025 році складало 1 281,50 грн. Оскільки сума 1/3 від середньої зарплати, а саме 4 389,67 грн. є значно більшою за гарантований мінімум 1 281,50 грн, виконавець, згідно із законом, зобов`язаний нараховувати саме більшу суму, тобто частку від доходу/середньої зарплати.

Від щомісячної нарахованої суми аліментів віднімалися кошти, стягнуті виконавцем примусово або сплачені боржником добровільно, якщо вони були ідентифіковані як аліменти.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції, чинній на час вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16 (провадження № 61-15882св20) зазначив, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який, як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, під час проведення грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат.

Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень. Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Вказівка на те, що частина друга статті 195 СК України чітко встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, що здійснюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, є сталою практикою Верховного Суду, що знаходить своє відображення у низці рішень (зокрема: ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 316/1729/17, ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 754/8519/23, від 08 травня 2025 року у справі № 679/987/21 (від висновку у якій пропонує відступити Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду), від 03 грудня 2025 року у справі № 711/3517/21, від 04 грудня 2025 року у справі № 202/7552/21, ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року у справі № 1515/1812/12, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 161/3963/21, від 28 травня 2025 року у справі № 303/7578/23, від 05 червня 2025 року у справі № 2-6997/11, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року у справі № 489/267/22 та інші).

Отже, державний виконавець Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Горбачова Н.С. правомірно здійснила розрахунок заборгованості за аліментами виходячи із показника середньої заробітної плати працівників для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики для Харківської області.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів відповідали положенням ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 195 СК України та приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Горбачової Н.С. слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.195 СК України, ч.3, ч.8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.81, ст.258, ст.260, ст.447, ст.449, ст.451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Горбачової Н.С. -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення

ухвали апеляційної скарги, а особами що брали участь в розгляді справи але не були присутні під час проголошення ухвали на протязі того ж часу з дня отримання даної ухвали.

Суддя Т.О. Каращук