ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/2097/26
№ провадження 2/646/2621/2026
У Х В А Л А

05 березня 2026 року місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в особі представника Бєлікової Наталії до ОСОБА_2 , в якій просить відібрати у матері ОСОБА_2 малолітню дитину ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та стягнення з відповідачки ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше піж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, на утримання малолітньої ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов такого висновку.

Згідно з частиною другою статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно із частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною першою статті 47 Цивільного процесуального кодексу України встановлено,що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, а також юридичні особи.

Відповідно до частини третьої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 по справа № 303/4297/20) зазначено, що самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява подана Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради за підписом директора Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Бєліковою Н.

Суд зауважує, що матеріали позовної заяви не містять жодного доказу (як-то трудового договору (контракту), посадової інструкції, або витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань тощо) на підтвердження права підписанта Бєлікової Н. діяти від імені та в інтересах Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Окрім того, позивач зазначив, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 14) частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Проте, у пункті 14) частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно із частиною четвертою статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У преамбулі Закону України «Про судовий збір» зазначено, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, у позовній заяві наявні дві вимоги: немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та майнового: про стягнення аліментів.

Згідно із пунктом 3) частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів.

Отже, за подання до суду вимоги майнового характеру позивач звільнений від сплати судового збору.

Однак, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради не звільнений від сплати судового збору за вимогу немайнового характеру, оскільки звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав стосується прав та обов`язків відповідачки як матері дитини, яких остання може бути позбавлена у разі ухвалення рішення про задоволення позову, правові наслідки чого визначені у статті 170 Сімейного кодексу України.

Відтак, пункт 12) частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на справи за позовом про позбавлення батьківських прав, тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі по справі № 461/5125/20 (провадження № 61-11799ск21) від 27 липня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328,00 гривень.

Отже, за подання позовної заяви, яка містить вимогу немайнового характеру, позивач має сплатити судовий збір у сумі 3328,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із частиною другою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, а саме, долучення до позовної заяви належних та достатніх доказів на підтвердження повноважень представника позивача та доказів щодо сплати судового збору.

Керуючись частиною першою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків: долучення до позовної заяви належних та достатніх доказів на підтвердження повноважень представника позивача та доказів щодо сплати судового збору.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

Суд попереджає, що у разі не усунення вказаних недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Іщенко