Провадження № 2/592/619/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі позивач) просить визнати завдання моральної шкоди Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідача) в наслідок прийняття протиправних рішень щодо перерахунку та виплати пенсії та стягнути з нього грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 85 393 грн..

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що є пенсіонеркою. Нарахування та виплату пенсії здійснює відповідач. У період жовтня 2021 року березня 2023 року відповідач виплачував пенсію у розмірі 2 672,62 грн., але не проводив індексацію. З 06.08.2022 не виплачувалася доплата дітям війни у сумі 500 грн. 29.08.2023 відповідач своїм рішенням зменшив пенсію до 1159,71 грн. Позивачка зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з метою усунення порушень, але отримувала відмови. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі №480/3741/24 рішення відповідача визнані протиправними та зобов`язано з 01.07.2021 здійснити перерахунок пенсії з урахуванням встановленого законом мінімального розміру та інших підвищень, доплат та індексації. Тож позивачка вважає, що у період з 01.07.2021 по 31.07.2025 відповідач порушував її права. У зв`язку з порушенням прав зазнала фізичних страждань, , недоїдала, була у стресовому стані, посилилося безсоння, нервові розлади, погіршилися хронічні захворювання, змінилося звичне життя, побоювалася, що залишиться без шматка їжі. У зв`язку з порушенням права вимушена вживати заходів для забезпечення життя та захисту прав. На підставі цього позивачка вважала, що зазнала моральної шкоди, розмір компенсації якої оцінила у 85 393 грн. Разом з цим не подала суду розрахунку заявленого розміру компенсації.

Відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивував тим, що визнання дій неправомірними не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивачка має довести підстави у обґрунтування позову. На думку відповідача позивачкою не надано доказів моральних страждань, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою.

Позивачка подала відповідь на відзив. Вона не погоджується з запереченнями відповідача. У своїх листах, копії яких додані до позовної заяви, відповідач підтверджував виплату пенсії у заниженому розмірі. Позивачка вважає, що у наслідок протиправних дій відповідача зазнала страждань, а тому на підставі ст. 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди. Причинний зв`язок між діями і шкодою підтверджується зазначеним рішенням суду. На підтвердження вимог до позовної заяви надані усі необхідні докази. Розгляд справи просила проводити без її участі.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.12.2025 судом прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання о 14-30 год. 21.01.2026.

Ухвалою суду від 17.02.2026 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд на 10-00 год 19.03.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд дослідивши матеріали справи установив, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, та отримує пенсію. Облік позивачки та виплату пенсії здійснюється відповідачем.

28.02.2025 Сумським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №480/3741/24. Цим рішенням позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.10.2021 № 14 та від 29.08.2023 № 14 в частині встановлення, що пенсія позивачки не підлягає масовому перерахунку та виплачується в твердому розмірі довічно. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 01.07.2021 року перерахунок та виплату пенсії позивачки, з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії та інших підвищень, доплат та індексації, відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням раніше виплачених сум.

Цим рішенням встановлено, що позивачці з 06.08.1992 призначено пенсію за віком, виплату якої було припинено з 01.06.2015 у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон.

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.08.2016 по справі № 585/2934/16-а було задоволено позовні вимоги позивачки та, зокрема, зобов`язано Роменське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області на підставі її заяви від 06.07.2016 відновити виплату пенсії за віком з 01.07.2016.

На виконання постанови суду позивачу з 01.07.2016 року поновлено виплату пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому розмір пенсії позивача був визначений на день припинення виплати пенсії (на 01.06.2015) та становить 1159,71 грн., про що також зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Листом від 13.11.2023 № 1800-0202-8/51084 відповідач повідомив позивачку про те, що починаючи з дати відновлення пенсії її розмір безпідставно перераховувався. У зв`язку з цим до 01.09.2023 вона отримувала пенсію у завищеному розмірі.

Рішенням відповідача щодо перерахунку пенсії від 18.10.2021 № 14 було встановлено, що пенсія позивачки не підлягає масовому перерахунку та розмір пенсії зафіксовано у твердому розмірі з 01.09.2021 по довічно (графа "Особливості") у сумі 2672,62 грн. (з надбавками).

Рішенням щодо перерахунку пенсії від 29.08.2023 № 14 було також встановлено, що пенсія позивачки не підлягає масовому перерахунку та розмір пенсії зафіксовано у твердому розмірі з 01.07.2021 по довічно (графа "Особливості") у сумі 1159,71 грн., який був визначений на день припинення виплати пенсії (на 01.06.2015), з урахуванням підвищення дитині війни (зворотній бік).

При ухваленні рішення суд на підставі комплексного аналізу законодавства прийшов до висновку, що відповідач зазначеними рішеннями протиправно встановив, що пенсія позивачки не підлягає масовому перерахунку та її розмір визначено у твердому розмірі у сумі 2672,62 грн. та, відповідно, у сумі 1159,71 грн.

Зазначене рішення Сумського окружного адміністративного суду виконане відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Наявність зазначених вище обставин з урахуванням розподілу тягаря доказування підлягає доказуванню особою, яка заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду 16.12.2025 у справі №340/4966/24.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У позовній заяві позивачкою не зазначено про характер та обсяг страждань, яких позивачка зазнала внаслідок невірного обрахунку пенсії, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я.

Також нею не наведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та необхідністю відшкодування моральної шкоди. Такі обставини не можуть слугувати беззаперечним доказом понесення моральних страждань. Крім цього позивачкою не надано доказів страждань, погіршення здоров`я тощо. Позивачкою не обґрунтовано розміру заявленої до стягнення розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Висновок суду щодо вирішення справи

Отже, у цій справі позивачка не обґрунтувала належними та допустимими доказами як самого факту заподіяння моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, розміру заподіяної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою.

Суд зауважує, що саме лише визнання протиправними дій відповідача і зобов`язання його вчинити певні дії не є безумовним підтвердженням наявності обставин, які в силу статті 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, та не звільняє позивачку від обов`язку доказування обставин і фактів, якими обґрунтовується позов у цій частині вимог.

Ураховуючи наведене у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір. Оскільки суд вирішив відмовити у задоволенні позову то немає підстав для стягнення витрат з відповідача.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 76-81, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місце знаходження: вул. Бандери Степана, 43 м. Суми, ) про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.03.2026.

Суддя Владислав КОСТЕНКО