Справа № 296/533/26
У Х В А Л А

(повний текст)

"23" березня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дзюман О.І.,

представника позивача - адвоката Іванченка В.А.,

представника відповідача - адвоката Іваницької О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого дія адвокат Іванченко Віталій Анатолійович, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 06.09.2022 у розмірі 115 000 (сто п`ятнадцять тисяч) доларів США та заборгованість за відсотками у розмірі 51 797,26 доларів США (п`ятдесят одна тисяча сімсот дев`яносто сім) доларів США 26 центів, що в загальному розмірі складає 166 797,26 (сто шістдесят шість тисяч сімсот дев`яносто сім) доларів США 26 центів.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17.02.2026 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі №296/533/26 із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.

В судовому засіданні 23.03.2026 на обговорення поставлено питання про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Представники сторін вказали про відсутність підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду, оскільки предметом позову є стягнення боргу за договором позики, а місцем реєстрації відповідача є Корольовський район м.Житомира.

Вислухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вона не підсудна Корольовському районному суду м. Житомира та про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

При цьому, тлумачення положення ч.1 ст.30 ЦПК України свідчить про те, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та доданого до неї копії договору позики від 06.09.2022, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики, який укладено в місті Києві для придбання відповідачем квартири АДРЕСА_1 та проведення ремонтних робіт у ній (п.1.2 розділу 1 "Предмет договору" договору позики).

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 185/8191/16-ц (провадження № 61-15124св20) зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька приміщень, розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

За таких обставин, враховуючи, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, а саме позика надана відповідачу для придбання квартири та проведення ремонтних робіт у ній, відтак діють правила виключної підсудності у даній справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Беручи до уваги те, що нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , тобто на території Голосіївського району міста Києва, тому дана справа згідно ст.30 ЦПК України підсудна саме Голосіївському районному суду міста Києва.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Zand проти Австрії зазначив, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (п.п.24-25 рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України).

Положеннями статті 32 ЦПК України закріплено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, правила виключної підсудності, цивільну справу №296/533/26 слід передати на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва, якому вона територіально підсудна.

Керуючись статтями 27-32, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

Цивільну справу №296/533/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - передати за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва (вул.Виставкова, 14А, м. Київ, 03127).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 23.03.2026.

Суддя М. В. Петровська