Справа № 216/593/26
провадження 2/216/2126/26
УХВАЛА

іменем України

24 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шакули Є.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім`ї.

Представник відповідача адвокат Шемет І.О. надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в якій просив суд відмовити в задоволенні позову, а у разі неможливості відмови надати строк для примирення 6 місяців.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 Сімейного Кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Положеннями статті 5 Сімейного Кодексу України передбачено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Згідно з положеннями статті 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи суть взаємовідносин між подружжям, намір відповідача вжити заходи для збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин, суд вважає за необхідне надати сторонам строк для примирення.

Як передбачено ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 5, 111 Сімейного кодексу України, ст. 240, 251, 253 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, строк для примирення два місяці.

Провадження у справі №216/593/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зупинити до закінчення визначеного судом строку для примирення до 24 травня 2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ