ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 461/8511/23

провадження № 61-16760св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - територіальна громада в особі Львівської міської ради,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року в складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Львівської міської ради, у якому просила суд: встановити факт того, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її двоюрідним братом, оскільки їх матері - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були рідними сестрами; визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її двоюрідного брата ОСОБА_3 .

На обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У встановлений законом шестимісячний строк вона подала заяву про прийняття спадщини до Шостої Львівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 5/2019 за заявою ОСОБА_6 , яка ніяких родинних відносин з померлим ОСОБА_3 не має. В подальшому стало відомо, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто ще до смерті ОСОБА_3 .

Вона є єдиною спадкоємицею за законом як двоюрідна сестра померлого та у встановлений законом строк прийняла спадщину. До спадкового майна входить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вирішила оформити право власності на спадщину, однак у зв`язку з відсутністю архівних даних про зміну прізвища її матері при укладені шлюбу з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » їй необхідно встановити факт родинних відносин зі спадкоємцем у судовому порядку.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року позов задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач за допомогою належних доказів довела, що вона є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 .

Поряд з цим суд першої інстанції вважав, що вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають, оскільки після встановлення судом факту родинних відносин визнання за нею права власності на спадкове майно можливе у позасудовому порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про встановлення факту родинних відносин.

В решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що її матір ОСОБА_9 до укладення шлюбу мала прізвище « ОСОБА_7 ».

Крім того, відповідно до Витягу про укладення шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (батьками спадкодавця ОСОБА_3 ) дівоче прізвище дружини зазначено « ОСОБА_12 », а не « ОСОБА_7 ». Також є розбіжності в архівних довідках, виданих державним архівом калузької області, стосовно віку батьків та матері. Окрім цього, в одній довідці зазначено матір ОСОБА_13 , в іншій - ОСОБА_14 . Прізвище батьків записано як ОСОБА_7 , тобто через букву «А».

Львівський апеляційний суд в оскаржуваній постанові від 18 листопада 2024 року зазначив, що долучені до матеріалів справи фотосвітлини не є доказами в справі, оскільки на підставі них не можна встановити, хто є хто і кому вони належать та кому належить переписка.

Також апеляційний суд врахував те, що ОСОБА_1 не було надано свідоцтво про одруження її батьків, яке б підтверджувало зміну прізвища її матері ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_8 ».

Суд апеляційної інстанції вважав, що оскільки ОСОБА_1 не довела, що її матір ОСОБА_17 та матір спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_18 є рідними сестрами, тому відсутні підстави для встановлення факту родинних відносин.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_19 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року й залишити в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року.

Як на підставу касаційного оскарження посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2022 року в справі № 947/22756/19, від 01 червня 2022 року в справі № 755/17944/18.

Також зазначає, що апеляційний суд не дослідив належним чином всі докази, оцінив їх неповно та без їхнього взаємозв`язку, чим порушив приписи статей 89, 263, 367, 375, 377 ЦПК України, незаконно прийняв до розгляду повторну апеляційну скаргу та необґрунтовано поновив строк на апеляційне оскарження.

Заявник вказує, що надала всі необхідні докази на підтвердження факту її родинних зв`язків з померлим ОСОБА_3 .

Вважає, що апеляційний суд безпідставно відхилив показання свідків, які підтверджують факт її родинних відносин зі спадкодавцем.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Галицького районного суду м. Львова.

10 лютого 2025 року справа № 461/8511/23 надійшла до Верховного Суду.

ОСОБА_2 через представника ОСОБА_20 направив відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Територіальна громада в особі Львівської міської ради у встановлений судом строк відзиву на касаційну скаргу не подала.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справи № 5/2019 до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що після смерті спадкодавця із заявами про прийняття спадщини 21 вересня 2021 року звернулася ОСОБА_6 а 16 листопада 2021 року - ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року вбачається, що 25 квітня 2023 року на запит суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові надіслано копію актового запису про смерть № 281 ОСОБА_6 . Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть від 18 січня 2019 року № 62/19, виданим Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи. Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 02 листопада 2022 року № 865/02-14 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не подано свідоцтва про одруження її батьків, що свідчить про зміну прізвища матері ОСОБА_21 з дівочого прізвища « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_8 », що позбавляє можливості встановити факт родинних відносин з померлим ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що її матір ОСОБА_22 та матір померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_23 були рідними сестрами, відтак вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .

Відповідно до архівної довідки від 18 січня 2022 року № 3208-т, виданої державним архівом калузької області, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_24 , батьки: ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , місце народження - на хуторі при селі Кудіново.

Згідно з архівною довідкою від 18 січня 2022 № 3209-т, виданою державним архівом калузької області, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_26 , батьки: ОСОБА_25 та ОСОБА_14 , місце - хутір при селі Кудіново.

Встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_8 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є ОСОБА_27 та ОСОБА_9 .

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що дошлюбним прізвищем матері позивача ОСОБА_9 було « ОСОБА_7 ».

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_10 та ОСОБА_18 .

Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громад про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища 14 січня 1949 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка після реєстрацію шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_28 ».

Відповідно до показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_29 останній знав померлого ОСОБА_3 приблизно з 70-х років. Після його смерті займатися його похованням було нікому, оскільки ОСОБА_3 був одиноким. Хто був родичами покійного йому не відомо, однак за життя він розповідав про наявність у нього родичів, які проживають на сході України.

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що ОСОБА_1 знає давно. Їй відомо, що у матері ОСОБА_1 була сестра ОСОБА_18 , яка мешкала у м. Львові. Дівоче прізвище матері позивача та матері померлого - « ОСОБА_7 ». ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_31 померлий ОСОБА_3 є двоюрідним братом його батька ОСОБА_32 . ОСОБА_1 є його рідною тіткою. Матір`ю померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_23 . ОСОБА_17 є його бабусею. Померлого він знав особисто, у 1986 році приїжджав до померлого у гості.

Свідок ОСОБА_33 надала пояснення про те, що ОСОБА_18 є тіткою ОСОБА_1 , відповідно остання є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 , який проживав у м. Львові, у 1991 році вона приїжджала до нього в гості.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа

За правилами частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями частини першої статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд зауважує, що цивільне законодавство не передбачає обов'язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування.

Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

При цьому якщо необхідні для підтвердження відповідних відомостей свідоцтва про народження, актові записи про народження втрачені, належним і допустимим доказом у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути саме показання свідка.

Апеляційний суд як на підставу для відмови увстановленні факту родинних відносин посилався на те, що позивачем не було надано суду свідоцтво про одруження її батьків, яке б підтверджувало зміну прізвища її матері ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) з дівочого прізвища « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_8 ».

Проте Верховний Суд з таким висновком не погоджується та зауважує, що ОСОБА_1 обґрунтовувала свою позовну заяву саме неможливістю отримати та надати таке свідоцтво, на підтвердження чого долучила копію повідомлення про відсутність запису акту цивільного стану.

Крім того, суд апеляційної інстанції не здійснив повного та всебічного розгляду справи, не надав системну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема, не надав оцінки показанням свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_35 .

Натомість суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, здійснив допит свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 , а також оцінив показання свідків у сукупності з іншими зібраними у справі доказами та дійшов мотивованого висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції обґрунтовано вважав такі докази належними, допустимими, достовірними і достатніми в розумінні положень статей 77-80 ЦПК України та такими, що підтверджують факт родинних відносин заявника та померлого ОСОБА_3 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції й залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року скасувати, рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов