Провадження № 22-ц/4808/504/26
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2026 року, ухвалене судом у складі головуючої судді Татарінової О.А., у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжнародної громадської організації «Українське козацтво», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів,

у с т а н о в и в:

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міжнародної громадської організації «Українське козацтво», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він член міжнародної громадської організації «Українське козацтво» та займає посаду заступника Генерального інспектора Українського козацтва, а також має звання Генерал-осавула українського козацтва.

Посада заступника Генерального інспектора входить до складу посад визначених в Великій раді Українського козацтва (Загальні збори). Права та обов`язки заступника генерального інспектора визначені в Статуті. Проте 01 листопада 2023 року наказом №26 «По українському козацтву» Гетьмана українського козацтва ОСОБА_2 позивача було усунуто з посади заступника Генерального інспектора Українського козацтва, а також понижено в козацькому званні із генерал-осавула Українського козацтва до полковника.

В наказі зазначено, що це рішення було прийнято у зв`язку із грубим порушенням Статуту Українського козацтва, зловживанням службовим становищем. Натомість ані висновку контрольно-ревізійної комісії, ані рішення суду козацької честі, ані будь - яких матеріалів службового розслідування чи будь-яких доказів на підтвердження протиправності дій позивача та обґрунтованості винесеного наказу ОСОБА_2 надано не було. 29 січня 2024 року наказом Гетьмана українського козацтва №15 позивача було виключено з лав Українського козацтва та позбавлено всіх козацьких військових звань та нагород. Окрім того, про оскаржувані накази позивач дізнався із мережі «Інтернет», так як про зміст наказів йому повідомлено не було, копію наказу не отримував, позначку про ознайомлення із наказом не ставив.

Вважає дії Гетьмана Українського козацтва протиправними та такими, які прийняті з порушенням Статуту та Закону України «Про громадські об`єднання» у зв`язку із наступними обставинами.

Не погоджуючись з наказами №26 від 01 листопада 2023 року та №15 від 29 січня 2024 року, позивачем 07.05.2024 року було надіслано скаргу до Великої ради Українського козацтва з метою оскаржити зазначені вище накази. В скарзі вимагалося повідомити в десятиденний термін про прийняття скарги до розгляду та про час і місце скликання Великої ради Українського козацтва для розгляду скарги. Також вимагалося надати матеріали службових розслідувань, рішення контрольно-ревізійної комісії та будь-які інші документи на підставі яких було прийнято оскаржувані накази. Натомість на його вимогу відповіді не надійшло, Велика рада скликана не була, позивач в свою чергу позбавлений можливості для захисту свої законних прав та інтересів в порядку та спосіб, передбачений Статутом.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань МГО «Українське козацтво» керується Статутом затвердженим Протоколом Великої Ради Міжнародної громадської організації «Українське козацтво» №7 від 30 серпня 2016 року. Відповідно до п.1.2. Статуту Українське козацтво у своїй діяльності керується Конституцією України, Закону України «Про громадські об`єднання» указами Президента України, іншими нормативно-правовими актами, та Статутом. Порядок вступу та виключення з лав Українського козацтва, а також права та обов`язки його членів регламентується розділом 3 Статуту.

Позивачем зазначалось, що такого заходу як усунення з посади МГО «Українського козацтва» не передбачено ані Статутом, ані будь-яким іншим внутрішнім нормативно-правовим актом. У свою чергу таке явище, як «усунення з посади» притаманне правовідносинам у сфері праці, зокрема в ст. 46 К3пП України. Оскільки відносини між громадською організацією та позивачем не є трудовими, отже і застосування цієї норми є неправильним. У свою чергу відносини між учасниками громадської організації регулюються Статутом, Законом України «Про громадські організації», іншими нормативно - правовими актами, які не передбачають такого правового явища, як «усунення члена ГО з посади». Окрім того незрозумілі підстави такого усунення, оскільки позивачем не було допущено порушень Статуту, а його дії повністю відповідають принципам громадської організації та її меті, а саме - захист Української держави. За таких обставин наказ про усунення позивача з посади заступника генерального інспектора від 01 листопада 2023 року наказом №26 «По українському козацтву» вважав протиправним та таким, який підлягає скасуванню в судовому порядку. До того ж 29 січня 2024 року наказом Гетьмана українського козацтва №15 позивача було виключено зі складу громадської організації та позбавлено всіх нагород.

Позивач вказував, що такі дії є протиправними, а наказ таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку. Так, відповідно до пункту 3.12 Статуту, рішення про виключення приймається Верховним Отаманом (керівником юридичної особи) на підставі рішення Ради первинного козацького осередку (суду козацької честі, контрольно-ревізійної комісії). Натомість ОСОБА_2 прийняв рішення про виключення позивача зі складу українського козацтва одноособово, що суперечить положенням Статуту. Окрім того не було проведено розслідування, контрольно-ревізійна комісія не винесла рішення на підставі відповідних доказів, а позивачу, як особі, яку безпідставно звинувачують у зловживанні службовим становищем та грубим порушенням Статуту, навіть не дали змоги надати пояснення з приводу висунутих звинувачень.

Позивачем зазначалось, що ніякого зловживання службовим становищем та грубого порушення Статуту з його боку не існує. Натомість наказ про виключення позивача з членів громадської організації було прийнято з порушенням процедури, визначеної в Статуті, а саме: керівник громадської організації прийняв оскаржене рішення без відповідного рішення контрольно-ревізійної комісії (суду козацької честі), окрім того не було доведено факту грубого порушення позивачем Статуту громадської організації та зловживання службовим становищем. Отже такі дії є протиправними та незаконними.

Засади, на яких діють всі громадські об`єднання в Україні, регламентовані в ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання». Керівник МГО «Українське козацтво» Пантелюк М.М. не наділений правом діяти від імені громадської організації, видавати від її імені накази, розпорядження та інші акти індивідуальної дії, оскільки відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських об`єднань не є керівником зазначеної громадської організації. Реєстрація громадських організацій, їх установчих документів, інші відомості про юридичну особу, зокрема про керівника, здійснюється в порядку Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Так, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повинна міститися інформація про керівника юридичної особи (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Проте, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань керівником МГО «Українське козацтво» є ОСОБА_3 ..

За таких обставин накази від 01 листопада 2023 року №26 та від 29 січня 2024 року №15 було видано суб`єктом правовідносин, який відповідно до Закону не має на це повноважень. Враховуючі зазначені обставини такі накази є недійсними.

Також, зазначав, що 22.09.2019 року було створено юридичну особу - Громадська організація «Сумський окремий полк Українського козацтва», керівником громадської організації є позивач ОСОБА_1 , зазначене підтверджується випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань сформованої щодо ГО «Сумський окремий полк Українського козацтва». Зазначена громадська організація жодним чином не пов`язана відносинами контролю із відповідачами, а є окремою юридичною особою, зареєстрованою в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Проте наказом №8 від 16 січня 2024 року Гетьмана Українського козацтва Пантелюк М.М. підпорядкував Громадську організацію «Сумський окремий полк Українського козацтва» до МГО «Українське козацтво». При цьому відповідач ОСОБА_2 діяв без належних повноважень видавати подібний наказ. Такі дії відповідача ОСОБА_2 перешкоджають нормальному функціонуванню громадської організації, вводять суспільство та членів громадської організації в оману та завдають збитків діловій репутації позивача.

Враховуючи наведене, просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Гетьмана українського козацтва №26 від 01 листопада 2023 року «По українському козацтву», наказ Гетьмана українського козацтва №15 від 29 січня 2024 року «По українському козацтву» та наказ Гетьмана українського козацтва №8 від 16 січня 2024 року «По українському козацтву».

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 30 січня 2026 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжнародної громадської організації «Українське козацтво», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, вважає, що рішення ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають зібраним матеріалам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції не врахував фундаментальні засади діяльності громадських організацій, визначених Законом України «Про громадські об`єднання», Конституцією України, не взяв до уваги Наказ № 19 від 05 грудня 2005 року Верховного Отамана «Українського козацтва» та рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.08.2025 року справа № 344/4837/24, та фактично визнав протиправну, незаконну діяльність відповідача ОСОБА_2 законною.

Апелянт вказує, що суд не врахував всі обставини справи. Згідно з Статутом Міжнародної громадської організації «Українське козацтво»Верховний Отаман є вищою посадовою особою Українського козацтва. В той же час відповідач ОСОБА_2 самостійно проголосив себе гетьманом та керівником МГО «Українське козацтво», але відповідно до витягу з ЄДР директором організації є Опанащук В.С.. Крім того відповідач ОСОБА_2 був звільнений з МГО «Українське козацтво» за підробку і використання печатки та клейнодів зазначеної організації, і з 2005 року не має жодного відношення до діяльності організації, тому не мав жодних підстав видавати накази від імені МГО «Українське козацтво», що також підтверджується рішенням від 04.08.2025 року у справі № 344/4837/24.

Тому зазначає, що накази № 26 від 01 листопада 2023 року, № 15 від 29 січня 2024 року, № 8 від 16 січня 2023 року є незаконними та нікчемними, видані самозваною особою, яка діяла умисно, з метою приниження честі та гідності діючого військовослужбовця, який задіяний у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, захисту України.

Також апелянт зазначає, що 22.09.2019 року ним було створено юридичну особу громадська організація «Сумський окремий полк Українського козацтва». Громадська організація «Сумський окремий полк Українського козацтва» жодним чином не підконтрольна ОСОБА_2 і є окремою юридичною особою, зареєстрованою в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Організація «Сумський окремий полк Українського козацтва» на засадах асоційованого члена співпрацювала з козацтвом, створеним ОСОБА_2 лише до 2021 року.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати наказ гетьмана українського козацтва № 26 від 01 листопада 2023 року «По українському козацтву», наказ гетьмана українського козацтва № 15 від 29 січня 2024 року «По українському козацтву» та наказ гетьмана українського козацтва № 8 від 16 січня 2023 року «По українському козацтву».

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також подав заяву про розгляд справи без його участі.

МГО «Українське козацтво» повідомлена належним чином.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд першої інстанції установив, що протоколом Великої Ради Міжнародної громадської організації «Українське козацтво» №7 від 30.08.2016 року затверджено Статут Міжнародної громадської організації «Українське козацтво».

Відповідно до п.1.2. Статуту Українське козацтво у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про громадські об`єднання» указами Президента України, іншими нормативно-правовими актами, та Статутом.

Так, згідно з п.3.9 Статуту члени українського козацтва мають право: вирішального голосу на козацьких Радах; обирати і бути обраним до керівних органів Українського козацтва всіх рівнів; виносити на розгляд козацьких Рад питання щодо діяльності Українського козацтва; отримувати козацькі звання згідно з Положенням про проходження козацької служби та займаних в Українському козацтві посад; згідно з чинним законодавством користуватися майном Українського козацтва; отримувати інформацію про діяльність Українського козацтва; отримувати відповіді на свої пропозиції та заяви до осередків Українського козацтва всіх рівнів; працювати в структурах Українського козацтва; отримувати духовно-моральну та (в разі потреби і можливості) матеріальну підтримку; навчатися в козацьких навчальних і фізкультурно-спортивних закладах, в Інших навчальних закладах за рекомендацією керівних органів Українського козацтва; носити однострій українського козацтва з обладунками і шаблею та іншою зброєю, згідно з чинним законодавством, правилами дозвільної системи України і відповідних положень; колективні члени беруть участь у діяльності Українського козацтва з правом дорадчого голосу;

П.3.11. Статуту передбачено, що членство в Українському козацтві припиняється: за власним бажанням; у разі порушення Статуту Українського козацтва, а також за діяльність, спрямовану на запалювання ворожнечі та розколу єдності Українського козацтва; за несумісну із званням українського козака діяльність, що завдала шкоди українській державі, українському народові або українському козацтву; у разі несплати членських внесків протягом трьох місяців поспіль.

Згідно з п.3.12.Статуту рішення про виключення приймається Верховним Отаманом на підставі рішення Ради первинного козацького осередка (суду козацької честі, контрольно-ревізійної комісії). Рішення Ради первинного козацького осередка (суду козацької честі, контроль-ревізійної комісії) може бути оскаржене в суді козацької честі вищої інстанції протягом місяця з дня його прийняття та, у випадку обгрунтованих вимог скаржника, у Великій Раді Українського козацтва, але не пізніше ніж за два місяці до Ради. Для розгляду справи Велика Рада створює спеціальну комісію, яка проводить слідування і за її висновками приймає остаточне рішення, що оскарженню не підлягає.

П.3.13. Статуту передбачено, що підставою для негайного виключення козака з Українського козацтва є вирок Суду Козацької честі.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГО «Сумський окремий полк Українського козацтва» зареєстрований 26.02.2019 року, керівником є ОСОБА_1 .

06.12.2019 року ОСОБА_1 прийняв присягу, посвяту і освяту в Українське козацтво, йому присвоєно козацьке військове звання Осавул, наказом № 47 від 06.12.2019 року, що підтверджується Універсалом.

Наказом Гетьмана Українського козацтва від 06.12.2019 року №47 «По Українському козацтву» затверджено членство в Українському козацтві ОСОБА_1 з здачею Універсалу про членство в УК. Підтверджено присвоєння козацького військового звання «Осавул УК» ОСОБА_1 . Підтверджено повноваження отамана Сумського окремого полку Українського козацтва осавула ОСОБА_1 ..

Наказом Гетьмана Українського козацтва ОСОБА_2 від 6.12.2019 року №48 «По Українському козацтву» оголошено про зарахування до складу Українського козацтва Сумського окремого полку Українського козацтва, як структурного підрозділу. Підтверджено повноваження отамана Сумського окремого полку Українського козацтва осавула ОСОБА_1 , обраного більшістю голосів делегатами полкової Ради (Протокол №5 від 24 серпня 2019 р.), і введено до складу Ради Генеральної старшини Українського козацтва.

Наказом Гетьмана Українського козацтва полковника ДШВ ОСОБА_2 від 01.11.2023 року №26 «По Українському козацтву» за грубе порушення Статуту Українського козацтва, а також за цілеспрямовану діяльність, направлену на розпалювання ворожнечі та розколу єдності Українського козацтва, усунуто з посади заступника Генерального інспектора Українського козацтва генерал-осавула ОСОБА_1 .. Понижено козацьке військове звання генерал-осавул УК до полковника УК ОСОБА_1 ..

З копії наказу Гетьмана Українського козацтва полковника ДШВ Пантелюка М.М. від 16.01.2024 року №8 «По Українському козацтву» вбачається, що з урахуванням сучасного адміністративно-територіального поділу України наказано підпорядкувати структурний підрозділ «Сумський окремий полк Українського козацтва» Сумському обласному козацькому товариству як структурний підрозділ обласного козацького товариства. Отаману Сумського ОКТ генерал-отаману ОСОБА_4 відповідно до ст.4.7.6 Статуту УК провести Раду крайової старшини щодо підтвердження повноважень отамана, судді, писаря, осавула, хорунжого, бунчужного, контрольно-ревізійного інспектора та іншої старшини Сумського окремого полку.

Із п.4.3. статуту Міжнародної громадської організації «Українське козацтво» вбачається, що усі осередки Українського козацтва мають єдину назву: «структурний підрозділ Українського козацтва». Рішенням Ради Генеральної старшини Українського козацтва структурним підрозділам Українського козацтва можуть присвоюватися почесні звання видатних діячів козацького руху України, які діяли на тих територіях, де розташовано структурний підрозділ. Козацькі осередки всіх рівнів мають право на збереження історичних козацьких назв.

Структурні підрозділи: застава; рій (складається із двох-трьох застав); загін (складається із двох-трьох роїв); сотня (складається із двох-трьох загонів); курінь (складається із двох-трьох сотень); полк (складається із двох-трьох куренів), кіш (паланка, січ) складається із полків; Не допускається перетворення козацьких підрозділів у незаконні воєнізовані формування. Крім того, в межах структурних підрозділів Українського козацтва можуть існувати структурні підрозділи морського козацтва, авіації тощо.

Із висновку Генерального судді Українського козацтва генерала-отамана ОСОБА_5 про ситуацію у Сумському обласному козацькому товариству від 26.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 своїми діями поставив себе вище інтересів організації, ігнорує вимоги отамана і козацького товариства, допускає грубість і неповагу до козаків та козацької старшини, у засобах масової інформації публікує висловлювання, що принижують честь і гідність українського козацтва, а тому заслуговує суворого покарання. Але, враховуючи що ОСОБА_1 на даний час став на захист України від ворожої агресії, рекомендовано обмежитись відносно ОСОБА_1 покаранням, залишивши його рядах Українського козацтва, даючи йому можливість позбавитись допущених помилок, заслужити авторитет і повагу козацького товариства.

Із висновку Генерального судді Українського козацтва генерала-отамана ОСОБА_5 по факту порушення норм Статуту Українського козацтва в Сумському обласному козацькому товаристві від 25.01.2024 року слідує, що дослідивши надані матеріали, в тому числі і публікації ОСОБА_1 в інтернет виданнях, він прийшов до висновку, що поведінка ОСОБА_1 , є такою, що не відповідає нормам Статуту Українського козацтва і не працює задля миру, громадянської злагоди на території України, єдності українського суспільства і зміцненню демократичної і правової Української держави.

ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності і наказом Гетьмана УК, з урахуванням того, що він перебуває на військовій службі, захищаючи Україну від ворога, був понижений у козацькому військовому звані, усунутий з посади заступника Генерального інспектора УК, належних висновків для себе не зробив, продовжує ганьбити честь і гідність українського козака, допускає відкриті образи на адресу своїх побратимів-козаків у засобах масової інформації, що працює на радість нашим ворогам і завдає шкоди Українському козацтву, а тому таким особам не місце в Українському козацтві. Запропоновано виключити ОСОБА_1 з лав Українського козацтва, позбавивши його, козацьких військових звань і козацьких нагород (відзнак).

Наказом Гетьмана Українського козацтва полковника ДШВ ОСОБА_2 від 29.01.2024 року №15 «По Українському козацтву» відповідно до Статуту Українського козацтва ст. 1.2; 1.3; 1.4; 1.7; 3.1; 3.9; 3.12, рішення Генерального судді Українського козацтва та рішення Ради Генеральної старшини Українського козацтва винесено наказ, а саме 1. За неодноразове порушення Статуту Українського козацтва, а також за діяльність, спрямовану на розпалювання ворожнечі та розколу єдності Українського козацтва, за несумісну із званням Українського козака діяльність - усунути з посади отамана Сумського окремого полку УК і виключити ОСОБА_1 з лав Українського козацтва, позбавивши його козацьких військових звань і козацьких нагород (відзнак). 2. Наказ оголосити всьому Українському козацтву.

Як вбачається із витягу з протоколу №1 Засідання розширеної Ради Генеральної старшини Українського козацтва від 29.01.2024 року, затверджено наказ №15 від 29 січня 2024 р. про усунення з посади отамана Сумського окремого полку УК і виключення ОСОБА_1 з лав Українського козацтва, позбавивши його козацьких військових звань і козацьких нагород (відзнак).

07.05.2024 року ОСОБА_1 звертався із скаргою до Великої Ради Українського козацтва на незаконні дії ОСОБА_2 ..

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.08.2025 року заборонено ОСОБА_2 використовувати найменування Міжнародної громадської організації «Українське козацтво», а саме скликати Великі Ради від імені МГО «Українське козацтво», присвоювати козацькі звання від імені МГО «Українське козацтво», проводити нагородження козацькими нагородами від імені МГО «Українське козацтво», вручати грамоти, універсали, видавати накази від імені МГО «Українське козацтво», використовувати козацькі клейноди МГО «Українське козацтво».

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування наказів Гетьмана українського козацтва №26 від 01 листопада 2023 року «По українському козацтву», №15 від 29 січня 2024 року «По українському козацтву», №8 від 16 січня 2024 року «По українському козацтву».

Згідно з Наказом Гетьмана Українського козацтва полковника ДШВ ОСОБА_2 від 01.11.2023 року №26 «По Українському козацтву» усунуто з посади заступника Генерального інспектора Українського козацтва генерал-осавула ОСОБА_1 .. Понижено козацьке військове звання генерал-осавул УК до полковника УК Спіцина Б.І.

Наказом Гетьмана Українського козацтва полковника ДШВ ОСОБА_2 від 16.01.2024 року №8 «По Українському козацтву» підпорядковано структурний підрозділ «Сумський окремий полк Українського козацтва» Сумському обласному козацькому товариству як структурний підрозділ обласного козацького товариства.

Наказом Гетьмана Українського козацтва полковника ДШВ ОСОБА_2 від 29.01.2024 року №15 «По Українському козацтву» усунуто з посади отамана Сумського окремого полку УК і виключено ОСОБА_1 з лав Українського козацтва, позбавивши його козацьких військових звань і козацьких нагород (відзнак).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов поданий передчасно, оскільки позивач не дотримався вимог Статуту, які передбачають право реалізації оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів Українського козацтва, і які виключають перегляд судом таких рішень до розгляду скарг на такі рішення Великою Радою.

Перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про громадські об`єднання» визначено, що втручання державних органів та службових осіб у діяльність об`єднань громадян не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом. Заборона втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб у створення і внутрішню діяльність політичних партій та їх місцевих осередків, крім випадків, передбачених зазначеним Законом, міститься також у нормативних приписах частини третьої статті 4 Закону України «Про політичні партії в Україні». Об`єднання громадян діє на основі закону, статуту, положення (стаття 13 даного Закону). Тобто, визначаються питання, які належать до їх внутрішньої діяльності або виключної компетенції і підлягають самостійному вирішенню. Отже, втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб у здійснювану в рамках закону діяльність об`єднань громадян не допускається.

У разі виникнення спору щодо порушення об`єднаннями громадян, їх посадовими і службовими особами прав і свобод громадянина, останній має право на підставі статті 55 Конституції України звернутись за їх захистом до суду. Визначення належності питань до внутрішньо організаційної діяльності або виключної компетенції об`єднання громадян у кожному конкретному випадку вирішує суд у разі оскарження громадянином актів і дій таких об`єднань.

У зв`язку з чим можна зробити висновок, що під юрисдикцію суду підпадали будь-які правовідносини, в яких їх сторона вважала, що її права порушено, оспорено чи не визнано. Обмеження доступу до правосуддя чітко регламентувалося лише волевиявленням особи вирішити спір у позасудовому порядку, а також якщо такий спір стосувався створення громадської організації, питань її внутрішньої організації, взаємовідносин членів об`єднань громадян, їх підрозділів, статутної відповідальності членів цих об`єднань, які базуються на законі, що визначено у Конституції України та розтлумачено у рішеннях Конституційного Суду України, які є обов`язковими до виконання.

З урахуванням особливостей створення, діяльності та припинення громадського об`єднання (організації) при вирішенні питання про юрисдикцію суду у спорах за участю громадського об`єднання (організації) необхідно враховувати, що у статті 3 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачено, що громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: добровільності; самоврядності; вільного вибору території діяльності; рівності перед законом; відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); прозорості, відкритості та публічності.

Добровільність передбачає право особи на вільну участь або неучасть у громадському об`єднанні, у тому числі в його утворенні, вступі в таке об`єднання або припиненні членства (участі) в ньому.

Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Прозорість, відкритість передбачає право всіх членів (учасників) громадського об`єднання мати вільний доступ до інформації про його діяльність, у тому числі про прийняті громадським об`єднанням рішення та здійснені заходи, а також обов`язок громадського об`єднання забезпечувати такий доступ.

У статті 8 Закону України «Про громадські об`єднання» вказано, що членами (учасниками) громадської організації, крім молодіжної та дитячої, можуть бути особи, визначені частиною першою статті 7 цього Закону, які досягли 14 років. Вік членів молодіжної, дитячої організації визначається її статутом у межах, встановлених законом.

Членами (учасниками) громадської спілки можуть бути юридичні особи приватного права, у тому числі громадські об`єднання зі статусом юридичної особи, фізичні особи, які досягли 18 років та не визнані судом недієздатними.

У статті 21 Закону України «Про громадські об`єднання» перелічені права громадського об`єднання. Також окремо зазначені права громадського об`єднання зі статусом юридичної особи, зокрема: право бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства; здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до ЄДР.

Спори за участю громадського об`єднання зі статусом юридичної особи як учасника цивільних правовідносин підлягають розгляду у судах відповідно до вимог як ЦПК України, так і Господарського процесуального кодексу України залежно від змісту позовних вимог та сторін такого спору.

З урахуванням вимог зазначеного Закону можна дійти висновку, що юрисдикція суду не поширюється на правовідносини щодо створення громадського об`єднання чи громадської організації, визначення напряму її діяльності, здійснення управління діяльністю (окрім звільнення керівника), порядку та підстав набуття та припинення членства у громадській організації (громадському об`єднанні), участі у роботі громадської організації; делегування своїх представників на загальні збори громадської організації, у керівні органи, участі у розробці рішень та їх реалізації, можливості вносити пропозиції, рекомендації та проекти документів на розгляд органів громадської організації; користування послугами громадської організації, а також усіма видами методичної, консультативної та іншої допомоги, яку може надати громадська організація, на умовах, затверджених правлінням; обговорення питання роботи громадської організації та виборних органів, внесення пропозиції про вдосконалення їх діяльності; вимоги розгляду на засіданнях правління будь-яких питань, що стосуються діяльності громадської організації; отримання інформацію про роботу органів громадської організації, участі у заходах, які проводяться громадською організацією або організовані за її участю; користування підтримкою громадської організації для вдосконалення, розширення та підвищення ефективності своєї роботи, вільно обговорювати питання роботи громадської організації та виборних органів, внесення пропозиції про вдосконалення їх діяльності; установлення і розвитку через громадську організацію двосторонніх та багатосторонніх зв`язків з іншими членами громадської організації; отримання інформаційних, методичних та інших матеріалів, практичної допомоги у створенні професійних творчих центрів, майстерень, лабораторій та інше.

За викладеним можна зробити висновок, що внутрішньо статутною діяльністю громадського об`єднання (громадської організації) є питання її створення, визначення напряму діяльності, реалізація прав її членів на участь у такій діяльності у правовідносинах, що не є за своїм змістом цивільно-правовими та не впливають на повноваження громадської організації як учасника цивільних чи трудових правовідносин, які урегульовані нормами цивільного, господарського чи трудового права та стосуються цивільних прав та інтересів третіх осіб.

Тому набуття та втрата членства у громадській організації є реалізацією громадською організацією своїх повноважень у внутрішній статутній діяльності.

До вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №127/21764/17.

Статут громадського об`єднання це установчий документ, що використовується для створення та провадження діяльності, містить правила, що регулюють права та обов`язки членів, визначає порядок управління та здійснення діяльності громадського об`єднання.

Статтею 11 цього Закону передбачено, що Статут громадського об`єднання має містити відомості про: 1) найменування громадського об`єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об`єднання, у тому числі, шляхом використання засобів зв`язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об`єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об`єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання (у разі їх створення громадським об`єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об`єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи.

У статуті громадського об`єднання можуть бути передбачені додаткові положення щодо утворення, діяльності і саморозпуску чи реорганізації громадського об`єднання, що не суперечать закону.

Зокрема, розділом 5 Статуту МГО «Українське козацтво» передбачено порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів Українського козацтва та розгляду скарг.

Так, згідно з п.5.1. Статуту члени Українського козацтва мають право оскаржити рішення, дію або бездіяльність іншого члена Українського козацтва або Великої Ради шляхом подання письмової скарги:

5.1.1. На дії, бездіяльність або рішення члена Українського козацтва - первинна скарга подається до Верховного Отамана, який зобов`язаний отримати письмові пояснення від особи, дії, бездіяльність або рішення якої оскаржується, та протягом 30 (тридцяти) робочих розглянути скаргу із письмовими поясненнями та повідомити про результати її розгляду скаржника. В разі відхилення скарги - повторна скарга подається до Великої Ради, яка зобов`язана розглянути скаргу на найближчому засіданні, із обов`язковим викликом члена Українського козацтва, який скаржиться, а також члена Українського козацтва бездіяльність або рішення якого оскаржується.

5.1.2. На дії, бездіяльність або рішення Верховного Отамана скарга подається до Великої Ради, яка зобов`язана розглянути скаргу на найближчому засіданні, із обов`язковим викликом члена Українського козацтва, який скаржиться, а також за обов`язкової присутності Верховного Отамана, бездіяльність або рішення якого оскаржується.

5.1.3. На дії, бездіяльність або рішення члена Великої Ради скарга подається до Верховного Отамана (Голови Великої Ради), який зобов`язаний скликати засідання Великої Ради та розглянути скаргу протягом 30 (тридцяти) робочих днів, із обов`язковим викликом члена Українського Козацтва, який скаржиться, а також члена Великої Ради, бездіяльність рішення якого оскаржується.

5.1.4. На дії, бездіяльність або рішення Великої Ради - до суду, відповідно до вимог чинного законодавства на момент оскарження таких дій, бездіяльності або рішень.

5.2. У разі відсутності при розгляді скарги члена Українського козацтва, який скаржиться, скарга залишається без розгляду, а у разі відсутності члена Українського козацтва дії, бездіяльність або рішення якого оскаржується, рішення може бути прийняте за його відсутності.

5.3. Повідомлення про виклик на розгляд скарги члена Українського козацтва скаржиться, а також члена Українського козацтва на дії, бездіяльність або рішення якого оскаржується, здійснюється шляхом направлення повідомлення електронною поштою за адресою проживання.

Отже, на підставі п.5.1.2 статуту Міжнародної громадської організації «Українське козацтво» позивач має право оскаржити такі накази до Великої Ради. Більш того, якщо позивач не вважає відповідача ОСОБА_2 керівником організації, він все одно в порядку п.5.1. Статуту може оскаржити дії іншого члена шляхом подання письмової скарги.

07.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Великої Ради Українського козацтва на незаконні дії ОСОБА_2 , в якій фактично оскаржив накази №26 від 01 листопада 2023 року «По українському козацтву», №15 від 29 січня 2024 року «По українському козацтву».

Однак подана ОСОБА_1 скарга від 07.05.2024 року до Великої Ради Українського козацтва направлена не на адресу, зазначену в ЄДРЮОФОПГО для вказаної організації, крім того, не містить вимог щодо оскарження наказу від 16.01.2024 року №8 «По Українському козацтву». (т.1 а.с 31, 25, т.2 а.с.89-90). Суд зауважує, що позивач, який вважає відповідача ОСОБА_2 особою без повноважень стосовно ГМО «Українське козацтво», надсилає скаргу Великій Раді на адресу, яку вказує ОСОБА_2 у виданих ним наказах, які і оскаржує позивач, а не на юридичну адресу організації. Більш того, оскаржені накази винесені Гетьманом Українського козацтва ОСОБА_2 , і в наказах не зазначено, що ці накази ухвалені саме в межах діяльності ГМО «Українське козацтво». При цьому позивачем не зазначено в позові, яким чином оспорені накази, ухвалені особою, яка не має відношення до ГМО «Українське козацтво», порушують його право як члена ГМО «Українське козацтво», або будь-які права ГО «Сумський окремий полк Українського козацтва» .

Відтак позивач не дотримався порядку оскарження дій члена або керівника організації, звернувся до суду.

Суд першої інстанції виходив з того, що член громадської організації має обов`язок дотримання вимог Статуту, які передбачають право реалізації оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів Українського козацтва та можливість перегляду судом таких рішень виключно після розгляду скарг на такі рішення Великою Радою.

Оскаржуючи рішення суду, позивач вказує на помилковість такої позиції суду, вважає, що має право звертатися безпосередньо до суду.

В постанові Верховного Суду від 16.10.2024 року у справі №301/1637/16-ц вказано, що треба враховувати, що правовідносини щодо порядку та підстав набуття та припинення членства у громадській організації держава не вправі корегувати на власний розсуд для цієї громадської організації (об`єднання), але якщо вони відповідають встановленим законом умовам, однак спори, які виникають з правовідносин, які є порушенням цих умов та вимагають правосуддя, а не організаційних дій, відповідно до статті 124 Конституції України віднесені до компетенції судів.

З урахуванням наведеного неможливо не погодитися із висновком суду першої інстанції, що позивачем не врегульовано відносини щодо порядку та підстав набуття та припинення членства із організацією, членом якої він є, і дії якої оспорює, тому відсутня можливість встановити відповідність їх встановленим законом умовам, і тому позов є передчасним.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не взято до уваги рішення суду в справі №344/4837/24 від 04.08.2025 року, яким заборонено ОСОБА_2 використовувати найменування Міжнародної громадської організації «Українське козацтво», а саме скликати Великі Ради від імені МГО «Українське козацтво», присвоювати козацькі звання від імені МГО «Українське козацтво», проводити нагородження козацькими нагородами від імені МГО «Українське козацтво», вручати грамоти, універсали, видавати накази від імені МГО «Українське козацтво», використовувати козацькі клейноди МГО «Українське козацтво», не впливають на правильність рішення суду.

Більш того, зі змісту вказаного рішення від 04.08.2025 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 заперечував будь-яке відношення до МГО «Українське козацтво», що ставить під сумнів обгрунтованість позовних вимог позивача до ОСОБА_2 , крім того, в рішення не встановлено, з якого періоду ОСОБА_2 використовував найменування ГМО «Українське козацтво», у зв`язку з чим було ухвалено таке судове рішення. Разом з тим оскаржені накази винесені в листопаді 2023 року, в січні 2024 року.

Зі справи вбачається, що суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер правовідносин між сторонами, і зробив висновок, який повністю відповідає обставинам справи. В апеляційній скарзі позивач не спростував висновок суду, а по суті виразив незгоду із рішенням. Разом з тим, суд першої інстанції перевіряв всі аргументи позивача, надав їм відповідну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується, тому що вона відповідає обставинам справи і вимогам закону.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до положень статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок апелянта.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Луганська