27 березня 2026 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий - суддя Овдієнко В. В.
секретар судового засідання - Кришталь А. А.
представник позивача - Гіль Є. В.,
відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс",
представник відповідача 1 - Тимошенко О. О.,
відповідач 2 - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,
третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко Артур Ігорович,
розглянувши за відсутності учасників справи в залі суду заяву представника позивача Гіль Євгена Вікторовича про стягнення судових витрат у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання договору позики неукладеним, визнання відсутнім зобов`язання сплати коштів за ним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Богатиренко Артур Ігорович,
24.02.2026 представник позивача Гіль Є. В. надіслав заяву про постановлення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правову допомогу, якою просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь позивача відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 11 778 грн 30 коп.
На обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання договору позики неукладеним, визнання відсутнім зобов`язання сплати коштів за ним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.
У позовній заяві було вказано про застосування ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
20.02.2026 між позивачем ОСОБА_1 та АО "Прецендент" було підписано акт № 24/11/1/1 до договору про надання правничої допомоги від 31.10.2024 № 24/11, де було визначено детальний опис виконаних робіт. Вказаним актом сторони погодили, що виконані роботи передбачені фіксованою сумою гонорару - 10 000 грн 00 коп., а додатковий гонорар за позитивний результат складає 1 578 грн 30 коп. Витрати за надсилання кореспонденції суду склали 200 грн 00 коп. Таким чином, загальна сума фактично понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, складає 11 778 грн 30 коп.
На підставі викладеного, просив ухвалити додаткове рішення в цивільній справі № 621/2865/25.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.02.2026 призначено судовий розгляд заяви представника позивача Гіль Є. В. про стягнення судових витратна 27.03.2026 з повідомленням учасників справи.
Представник відповідача 1 Тимошенко О. О. у додаткових поясненнях, що надійшли до суду 24.02.2026, просив відмовити у повному обсязі щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача. На обґрунтування правової позиції зазначено, що твердження представника позивача про сплату 11 778 грн 00 коп. витрат пов`язаних з розглядом справи не підтверджені, вартість робіт зазначених представником позивача є довільними. Вважав, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними з часом, витраченим адвокатом та надання відповідних послуг; явно неспівмірні з ціною позову, оскільки позов взагалі має немайновий характер, тобто вимога щодо стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.
27.03.2026 належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Гіль Є. В. засобами телефонного зв`язку просив проводити розгляд заяви за його відсутності, на задоволенні вимог про стягнення судових витрат наполягав.
Відповідно до другого речення частини 4 статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Питання щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу судом не вирішувалося, оскільки представник позивача клопотав про застосування ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
У заяві про ухвалення додаткового рішення, представник позивача Гіль Є. В. зазначив суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, - 11 778 грн 30 коп. (а. с. 144, 145).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги № 24/11 від 31.10.2024 укладеного між АО "Прецендент" від імені якого діє адвокат Гіль Є. В. та ОСОБА_1 ; додаток до договору про надання правничої допомоги від 31.10.2024 № 24/11; акт від 20.02.2026 № 24/11/1/1 до договору про надання правничої допомоги від 31.10.2024; квитанції Укрпошта від 20.11.2024, від 06.01.2025, від 28.08.2025, від 08.10.2025, щодо сплати поштових послуг у цивільній справі на загальну суму 200 грн 00 коп.; квитанції АТ "Акцент-Банк" від 20.02.2026 про сплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 700 грн 00 коп. (а. с. 146-155).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами".
Отже, підтвердженою сумою витрат позивача на професійну правничу допомогу є сума - 11 758 грн 30 коп.
Зазначений розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Дотримуючись вимоги щодо пропорційності покладення на сторони судових витрат, суд виходив з наступного.
Частинами 1-3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Отже, частина позовних вимог, яка була задоволена на користь позивача ОСОБА_1 , складає 1/3 від заявлених вимог.
Виходячи з цього, відшкодуванню підлягає сума, яка дорівнює 1/3 від розміру понесених витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, тобто 3 925 грн 70 коп.
За таких обставин, вимога про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 1 на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 3 925 грн 70 коп. У задоволенні решти вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 246, 259, 263-265, 268, 270, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Вимоги представника позивача ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь ОСОБА_1 3 925 (три тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн 70 коп. на відшкодування судових витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти вимог про відшкодування судових витрат - відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Повне додаткове рішення складене 27.03.2026.
Головуючий: В. В. Овдієнко