Справа № 301/290/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" березня 2026 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №537969 від 11.02.2020 року в сумі 7541,02 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 лютого 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі Кредитний договір №537969 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Кредитний договір). Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно з умовами Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а саме: сума виданого кредиту 5000 грн., дата надання кредиту 11.02.2020 року, строк кредиту 29 днів, валюта кредиту UAH, відсоткова ставка 1,90% на добу; кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
11 лютого 2020 року на картковий рахунок відповідачки було перераховано кредитні кошти в сумі 5000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до умов Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
24 грудня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали Договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до Договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідачки.
Станом на 24 листопада 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №537969 від 11.02.2020 року становить 7541,02 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4862 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 2679,02 грн.
Позивач направляв на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога залишена відповідачкою без виконання.
Ухвалою Іршавського районного суду від 05.02.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Пархомчук С.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.11,81).
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відзиву на позов не подала, причини повторної неявки до суду не повідомила, доказів поважності повторної неявки не подала. Повторно подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з її зверненням до Центру з надання безоплатної правничої допомоги для призначення їй адвоката, однак, ні доказів звернення до БПД, ні доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин до суду не подала (а.с.49-50,82,83,84,85-89).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Згідно положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 514 та 519 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи укладено Договір №537969 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір) (а.с.13-18).
Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.6. Кредитного договору, Товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 5000 грн. (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 29 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом (а.с.13-14).
У Графіку платежів до Кредитного договору зазначено, що датою повернення позики та сплати нарахованих процентів є не пізніше 11.03.2020 року (а.с.18).
Згідно з п. 1.3. - 1.3.3. Кредитного договору, сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: акційна процентна ставка становить 1,14% від суми позики за кожен день користування позикою (416,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору; стандартна процента ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50% річних); у випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язань за Договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4., 3.5. цього Договору (а.с.13).
Надання відповідачці 11 лютого 2020 року кредиту в сумі 5000 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_2 підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0403 від 04.03.2024 року (а.с.22).
Згідно з п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, сукупна вартість позики за акційною ставкою складає 133,06% від суми позики (у процентному виразі) або 6653 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 33,06% від суми позики (у процентному виразі) або 1653 грн. (у грошовому виразі). Сукупна вартість позики за стандартною процентною ставкою складає 155,10% від суми позики (у процентному виразі) або 7755 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 55,10% від суми позики (у процентному виразі) або 2755 грн. (у грошовому виразі) (а.с.13).
Відповідно до п.2.4. Кредитного договору відповідачка зобов`язувалася у встановлений Договором строк повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності), а також виконувати інші обов`язки, передбачені Договором та чинним законодавством (а.с.15).
Пунктом 2.1. Кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» було надано право, зокрема: вимагати від клієнта повернення позики, сплати процентів за користування позикою та виконання усіх інших встановлених Договором зобов`язань; укласти Договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою; інші права, передбачені цим Договором та чинним законодавством (а.с.14).
На підставі Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року (а.с.23-29), ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги до відповідачки за Кредитним договором, що підтверджується копіями платіжних інструкцій №1696 від 24.12.2021 року, №453 та №1697 від 28.12.2021 року (а.с.31,32,33).
Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року (а.с.30), сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором становила 7541,02 грн., з яких: залишок по тілу кредиту 4862 грн.; залишок по відсотках 2679,02 грн.
ОСОБА_1 зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконувала, натомість її контрагенти належним чином виконали свої зобов`язання за цим договором, надавши відповідачці грошові кошти в порядку та на умовах відповідного договору.
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №537969 від 11.02.2020 року, станом на 24.11.2025 року сума боргу ОСОБА_1 становить 7541,02 грн. (а.с.12).
Дана сума складається з:
- простроченої заборгованості за сумою кредиту 4862 грн.,
- простроченої заборгованості за процентами 2679,02 грн.
За відсутності доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд не має підстав піддавати його сумніву.
25 листопада 2025 року позивач направив на адресу ОСОБА_1 вимогу від 24.11.2025 року про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.34,35), яка залишена відповідачкою без реагування та задоволення.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відзиву на позов та доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідачка суду не надала.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 7541,02 грн. підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано:
- копію Договору про надання правової допомоги, укладений 29.12.2023 року між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В., з Додатковою угодою №2 від 29.12.2025 року (а.с.36-39,40);
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 3000 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати на загальну суму 5662,40 грн., що складається з судового збору, який був сплачений позивачем при пред`явленні даного позову до суду в сумі 2662,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Керуючись ст. 514, 519, 526, 530, 610, 629, 631, 634, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.
Головуюча : М. О. Пітерських