Справа № 752/8367/25
Провадження № 2/752/2920/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 березня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Нікітенко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом,

в с т а н о в и в:

03 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 склала заповіт на її, ОСОБА_1 , користь, а саме на 1/3 частини у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт був зареєстрований в реєстрі за №92, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Твардієвичем З.В.. Про існування цього заповіту ОСОБА_1 дізналась у жовтні 2024 року шляхом отримання телефонограми старости Чернянського старостинського округу Окнянського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області. За даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 378737490 від 15.10.2024 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис - заповіт (номер у спадковому реєстрі 731289962) номер в реєстрі нотаріальних дій 92.

Позивачка також зазначає, що заповіт №92 від 22.12.2011 року було внесено Одеською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» до Спадкового реєстру тільки 15.10.2024 року після проведеної інвентаризації справ Красноокнянського району Одеської області та 15.10.2024 року повідомлено її про наявність такого заповіту.

Інші спадкоємці з запитами на отримання копії заповіту не звертались, а позивачка, отримавши повідомлення про заповіт ОСОБА_2 на її користь, одразу ж звернулась до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак 18.12.2024 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, а тому єдиним способом захисту її права на спадкування за заповітом є визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У позовній заяві також йдеться про те, що позивачці на праві власності належить 2/3 частки у праві власності на ту ж квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона з 2002 по 2018 рік, здійснювала догляд за особами з інвалідністю - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які і заповіли їй 2/3 частки цієї ж квартири. З 2018 року і по теперішній час здійснює догляд за своїм братом ОСОБА_5 , відповідно проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , не змогла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки вона до 15.10.2024 року не знала про існування заповіту, а також здійснювала догляд за важкохворими, які потребували цілодобового догляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 50).

Ухвалою суду від 16.07.2025 року судом було витребувано з Другої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні 12.03.2026 року позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити. ОСОБА_1 підтвердила, що у спадкодавиці ОСОБА_2 була дочка ОСОБА_6 , однак померла не підтримувала спосіб життя дочки, у них були розбіжності у поглядах саме цим і пояснює причини за яких ОСОБА_2 22.12.2011 року склала заповіт на неї. Чому ОСОБА_2 не повідомила її ОСОБА_1 про заповіт пояснити позивачка не змогла. Позивачка підтвердила, що ОСОБА_2 постійно проживала в місті Бровари де і померла, а незадовго до смерті проживала в Одеській області оскільки здійснювала догляд за хворим, і сама захворіла на тяжку хворобу, що стала причиною її смерті. Крім того, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 пропонувала її дочці ОСОБА_6 разом продати квартиру АДРЕСА_3 та розподілити гроші від продажу квартири відповідно до того, хто якою часткою володіє, однак ОСОБА_6 зі сплином часу залишила квартиру і де вона проживає наразі позивачці невідомо.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своїм правом надіслати до суду відзив не скористався.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , котра на день смерті була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 17 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.22).

22.12.2011 року ОСОБА_2 , котра народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві, що постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй 1/3 частини квартири, за адресою АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 23).

Як видно зі змісту зазначеного вище заповіту, він був зареєстрований в реєстрі за №92, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області Твардієвичем З.В..

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що про заповіт померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вона дізналася тільки у жовтні 2024 року шляхом отримання телефонограми старости Чернянського старостинського округу Окнянського округу Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області.

Решта 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 належать позивачці ОСОБА_1 .

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а правилами частини 1 статті 1270 цього ж Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням нею строку на прийняття спадщини. (а.с.26).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, судом отримано від Другої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №349/2018 від 22.05.2018 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .(а.с.66-89).

За даними матеріалів спадкової справи №349/2018 до майна померлої ОСОБА_2 , встановлено що спадкова справа почата 22.05.2018 року за заявою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Як видно зі змісту заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини, ОСОБА_6 заявляла, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 , 1957 року народження, яка постійно проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.68).

Отже, за даними матеріалів спадкової справи №349/2018 до майна померлої ОСОБА_2 , заявниця про прийняття спадщини ОСОБА_6 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавиця ОСОБА_2 , станом на 17.02.2012 року були обидві зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 74 зв., 66,23).

Відповідно до правил частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Наразі, з аналізу частини 3 статті 1268 ЦК України та встановлених судом обставин, що спадкодавиця ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_6 , котра 22.05.2018 року заявила про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на день смерті останньої були зареєстровані та проживали за однією адресою, у строк протягом шести місяців з моменту смерті ОСОБА_2 , її дочка ОСОБА_6 не заявила про відмову від спадщини, то останню треба вважати такою, що прийняла спадщину після смерті її матері - ОСОБА_2 .

Частиною 2 статті 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка не зверталася до спадкоємиці майна померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_6 з заявою про надання згоди на прийняття нею спадщини за заповітом.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що розглядається судом, ОСОБА_1 позивається до Київської міської ради, однак остання, за встановлених судом обставин і про які зазначено судом вище, не є належним відповідачем.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1220, 1222, 1270,1272 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк