Справа № 565/635/26
Провадження № 2-з/565/3/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області в особі судді Незнамової І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №565/635/26 за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ), про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з відповідачів солідарно борг за договором позики від 07 травня 2021 року, в загальній сумі 27160 (двадцять сім тисяч сто шістдесят) доларів США, що еквівалентно 1197220,94 грн., який складається із тіла позики в сумі 7000,00 доларів США та відсотків в розмірі 20160,00 доларів США, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9577,77 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

-вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (заборони вчинення дій щодо відчуження майна) на нерухоме майно та рухомі речі, належні на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), у межах суми 27160 доларів США, що еквівалентно 1197220,94 грн.;

-вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (заборони вчинення дій щодо відчуження майна) на нерухоме майно та рухомі речі, належні на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у межах суми 27160 доларів США, що еквівалентно 1197220,94 грн.;

-вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (заборони вчинення дій щодо відчуження майна) на нерухоме майно та рухомі речі, належні на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), у межах суми 27160 доларів США, що еквівалентно 1197220,94 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно борг за договором позики від 07 травня 2021 року, в загальній сумі 27160 (двадцять сім тисяч сто шістдесят) доларів США, що еквівалентно 1197220,94 грн., який складається із тіла позики в сумі 7000,00 доларів США та відсотків в розмірі 20160,00 доларів США, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9577,77 грн.

ОСОБА_1 вказує, що ним встановлено, що за відповідачем ОСОБА_4 зареєстроване право власності на транспортний засіб - автомобіль марки «Mazda 5», 2007 року випуску, середня ринкова вартість якого становить 5485 доларів США.

Окрім того, вказує, що за відповідачем ОСОБА_4 також зареєстроване право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_5 , вартість якої становить 451314,94 грн.

Разом з цим, ОСОБА_1 вказує, що відомості щодо належного відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майна, відсутні.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 зазначає, що, на його переконання, вартість майна, яке зокрема наявне у ОСОБА_4 , не перевищує ціни позову та вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому вважає, що наявні достатні підстави для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідачів, в межах заявлених позовних вимог.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали додані до позовної заяви, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Підставами для такого висновку суду є наступне.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те, чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб.

Суду надано відомості про належність відповідачу ОСОБА_4 на праві власності транспортного засобу - автомобіля марки «Mazda 5», 2007 року випуску, які підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 18.03.2026 року.

Також надано відомості, що за відповідачем ОСОБА_4 зареєстроване право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_5 , які підтверджуються витягом №123 від 17.03.2026 року.

Разом з цим, заявником ОСОБА_1 надано інформацію про орієнтовну вартість належного ОСОБА_4 майна, яка обрахована заявником орієнтовно, без підтвердження належними та допустимими доказами, зокрема - вартість автомобіля вказана за розрахунком з вебсайту «AUTO.RIA», вартість частки квартири вказана відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості.

Будь-якої інформації стосовно майна, належного відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заявником не зазначено.

При цьому, суд зауважує, що квартира АДРЕСА_5 , у якій відповідач ОСОБА_4 є власником 1/3 частки, та на яку заявник просить накласти арешт, має також інших власників, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У пред`явленому позові, ОСОБА_1 просить солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 борг за договором позики від 07 травня 2021 року, в загальній сумі 27160 (двадцять сім тисяч сто шістдесят) доларів США, що еквівалентно 1197220,94 грн.

Водночас, просить забезпечити позов за рахунок майна лише одного з відповідачів - ОСОБА_4 .

На переконання суду, накладення арешту на майно лише одного з відповідачів - ОСОБА_4 , наявність інших власників майна, зокрема квартири АДРЕСА_5 , права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та ненадання інформації щодо наявності майна у інших відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , буде непропорційним втручання у майнові права власника майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя І.М.Незнамова