Провадження № 2/522/2211/26
10 березня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 01.04.2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 12 706 649,70 грн, що підтверджується підписом відповідача у самому тексті договору. Згідно з умовами правочину, позичальник зобов`язався повернути кошти двома частинами (еквівалент 250 000 та 217 000 доларів США) у строк до 31 серпня 2019 року, проте станом на момент звернення до суду свої зобов`язання не виконав, на зв`язок не виходить та ігнорує вимоги кредитора. Посилаючись на статті 526, 610, 1046 та 1049 ЦК України, позивач зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином, а порушення строків повернення позики є підставою для примусового стягнення боргу. Наявність заборгованості підтверджується оригіналом договору, який перебуває у позивача, та відсутністю будь-яких документів про повний розрахунок чи зміну умов договору. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач вважає за необхідне захистити свої майнові права шляхом стягнення основної суми боргу в розмірі 12 706 649,70 грн, а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою суду від 08.07.2025 року позовну заяву залишено без руху.
14.07.2025 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.
Ухвалою суду від 30.07.2025 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні.
21.10.2025 року від позивача до суду надійшла заява про витребування доказів.
Ухвалою суду від 28.10.2025 року вирішено клопотання позивача про витребування доказів задовольнити, та витребувати від Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України гр. США ОСОБА_2 (написання латинськими літерами- SEEGOTT SCOTT C, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року та за період з 01.01.2022 року по дату надання відповіді.
04.11.2025 року від Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла інформація на вимогу ухвали суду.
У судовому засіданні, що відбулося 04.02.2026 року, Позивач ОСОБА_1 з`явився особисто та надав суду детальні пояснення щодо обставин виникнення боргових зобов`язань.
Зокрема, Позивач підтвердив факт складання та підписання договору позики (розписки) Відповідачем Скоттом Сіготтом. Відповідаючи на запитання головуючого судді щодо невідповідності дати підписання документа періоду перебування Відповідача в Україні, ОСОБА_1 пояснив, що проект договору був надісланий Відповідачу дистанційно саме у дату, вказану в документі. Проте фактичне підписання відбулося вже після приїзду ОСОБА_4 до України, при цьому сторони свідомо не змінювали первинну дату складання документа.
Позивач зазначив, що безпосереднє підписання договору та передача грошових коштів проходили в офісному приміщенні на АДРЕСА_1 . За словами ОСОБА_1 , це була не перша позика Відповідача, оскільки між сторонами вже існували тривалі ділові та особисті стосунки. Грошові кошти в повному обсязі були передані готівкою у двох сумках. Коментуючи наявність у нього таких значних сум, Позивач вказав, що є власником будівельної компанії та отримує стабільно високий дохід, що дозволяє йому здійснювати подібні фінансові операції. На підтвердження платоспроможності Позивача його представником було надано суду докази отримання ОСОБА_1 офіційних кредитів та позик у відповідний період.
Щодо причин незвернення до правоохоронних органів із заявою про шахрайство, Позивач пояснив, що розраховував на добросовісність Відповідача та вважав за можливе врегулювати спір у цивільно-правовому порядку без залучення поліції після повернення останнього в Україну.
Представник Позивача додатково звернула увагу суду на системність невиконання Відповідачем своїх зобов`язань, надавши копію судового рішення (суддя Ярема), яким раніше вже було стягнуто зі ОСОБА_4 кошти за аналогічною позикою на користь Позивача.
Заслухавши пояснення Позивача та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про можливість завершення підготовчих дій. За результатами засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
06.03.2026 року від позивача до суду надійшла заява про долучення копію договору позики від 15.07.2020 року між позивачем та відповідачем.
У судове засідання призначене на 10.03.2026 року з`явився представник позивача - адвокат Софронкова Н.О. яка наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач повідомлений про судове засідання відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України.
На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (Позикодавець) та Скоттом Сіготтом (Позичальник) було укладено договір позики від 01.04.2019 року, за умовами якого Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти в сумі 12 706 649,70 грн.
Пунктом 2.2.1. позичальник зобов`язується сплачувати проценти в такому порядку з 01.05.2019 року по 31.08.2019 року 12% річних, а у випадку неповернення коштів в повному обсязі застосовується підвищена ставка 18%.
Згідно з п. 5.5 Договору, сторони погодили графік повернення основної суми позики, відповідно до якого Відповідач зобов`язався повернути суму, еквівалентну 250 000 доларів США, у строк до 30 квітня 2019 року, а решту суми, що еквівалентна 217 000 доларів США, у строк до 31 серпня 2019 року.
Під час розгляду справи Позивач особисто надав пояснення щодо обставин підписання правочину, зазначивши, що передача коштів відбулася в офісному приміщенні на вул. Дерибасівській в м. Одесі. Позивач уточнив, що дата в договорі (01.04.2019) відповідає моменту узгодження умов та направлення проєкту документа Відповідачу, тоді як фактичне підписання та передача готівкових коштів відбулися пізніше, після приїзду Скотта Сіготта в Україну, без зміни первісно визначеної дати документа.
Відповідно до розрахунку позивача сума боргу з відповідача становить 19531434,00 грн, а також три відсотки річних у розмірі 3529000,00 грн.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини 2 статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Факт отримання коштів позичальником може бути підтверджений або відповідною розпискою, або прямим посиланням на це в договорі позики.
В даному випадку факт отримання позики підтверджується посиланням на це в 1.1 договору.
Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, які передбачали повернення грошових коштів, де за невиконання коштів сторони погодили 12 % відсотків та 18% підвищеної ставки, суд приходить до висновку, що вважає позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 01.04.2019 року 19531434,00 грн.
Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) три відсотки річних у розмірі 3529000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 23.03.2026 року.
Суддя А.В. Науменко