Справа 932/7743/24
Провадження № 2/932/2797/24
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Ярощук О.В.

за участю секретаря судового засідання Фещенко К.О.

представника позивача Провоторової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін у залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

установив:

АТ КБ «Приватбанк» (далі-Позивач) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 12.11.2015.

Стислий виклад позиції позивача

Відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заву б/н від 12.11.2015, згідно з якою їй було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт. У подальшому 10.09.2020 Відповідачем підписано іншу заяву, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у Відповідача виникла заборгованість, яка становить 43 506,82 грн. У зв`язку з чим, Позивач просить стягнути із Відповідача суму боргу у розмірі 43 506,82 грн., яка складається із 34 140,48 грн з заборгованість за тілом кредиту та 9366,34 грн заборгованості за простроченими відсотками, та сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40 грн.

процесуальні дії по справі

Суддею 23.10.2024 винесено ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

позиції, заяви та клопотання учасників справи.

Представник Відповідача Ключенкова Х.В. подала до суду відзив на позовну заяву та вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому позов не підлягає задоволенню. Анкета-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №?б/н від 12.11.2015 року не містить будь-яких даних щодо суми кредиту або кредитного ліміту, розміру відсоткової ставки, умов видачі кредитної картки та строку її дії. Крім того, до банківських послуг, окрім надання коштів у платне користування, належить низка інших послуг, які не пов`язані з тимчасовим наданням грошових коштів фізичним особам як позичальникам. Наданий витяг із Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису Відповідача, а тому його неможливо вважати належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення з умовами або тарифами, а також погодження істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як передбачено ст.?207, 1055 ЦК України. Відповідач не погоджується з позицією Позивача, що роздруківка із сайту банку є належним доказом, оскільки подання такого документа повністю залежить від волевиявлення банку, який може змінювати умови на свій розсуд. Відповідно до заяви про приєднання та паспорту споживчого кредиту останні підписані 10.09.2020 року. При цьому паспорт споживчого кредиту містить інформацію про відсоткові ставки за картками «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC BlackEdition», «Visa Signature», «MC WorldElite», «Visa Infinite», але не містить даних про обраний Відповідачем тип кредитного продукту. Крім того, на останній сторінці паспорту зазначено, що інформація про умови споживчого кредитування є чинною до 25.09.2020 року. Після цієї дати Відповідач новий паспорт споживчого кредиту не підписував, що підтверджується відсутністю відповідного документа у додатках Позивача. Відповідно, наданий паспорт від 10.09.2020 року не може вважатися належним доказом укладення кредитного договору від 12.11.2015 року, оскільки підписаний більш ніж через п`ять років після дати, на яку посилається Позивач.

Зі змісту позовної заяви слідує, що Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором №?б/н від 12.11.2015 у розмірі 43?506,82 грн. Водночас, з виписки за договором за період 02.07.201526.08.2024 рр. випливає, що з 01.08.2023 року Позивач збільшив тіло кредиту за рахунок нарахованих відсотків за ставкою 3,4%, що не погоджувалося з Відповідачем і не зазначалося у підписаних документах.

Отже, у Позивача відсутні правові підстави для стягнення безпідставно списаних коштів із карткового рахунку №?5363?5420?9813?3961, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , у сумі 9?366,34 грн, оскільки сторони не погоджували письмово умови щодо розміру процентів за користування кредитом та відповідальність за порушення строків виконання договірних зобов`язань.

Також Відповідач очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Докази таких витрат будуть надані у встановлений процесуальним законом строк.

Представником Позивача подано суду відповідь на відзив зі спростуванням обґрунтувань Відповідача у поданому відзиві. Прохала задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності Відповідача та його представника.

В судовому засіданні представник Позивача підтримала позовні вимоги та прохала задовольнити у повному обсязі.

Докази, досліджені судом

1.Анкета-Заява про приєднання до умов та правил надання послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» /а.с.27/

2. Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.11.2015 станом на 30.06.2019, укладеного між Позивачем та Відповідачем /а.с.22-26 звр./

3.Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг /а.с.28-37звр./

4.Витяз з «Умов та правил надання банківських послуг». /а.с.38-62 звр./

5.Копія паспорта Відповідача /а.с.63-64 звр./

6.Анкета заява 2011 /а.с.178-179/

7.Анкета-заява щодо приєднання до Умов та правил надання послуг в ПриватБанк від 2015 року /а.с.180/

8.Анкета-заява щодо приєднання до Умов та правил надання послуг в ПриватБанк від 2019 року /а.с.181/

9.Анкета-заява клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг /а.с.182,183/

10.Анкета-заява належної перевірки 2023 року /а.с.184-188/

11.Довідка про зміну умов кредитування від 26.08.2024 року /а.с.189/

12.Фото Відповідача у відділенні банку /а.с.190/

13. Виписка за договором №б/н за період із 02.07.2015 по 26.08.2024 /а.с.104 звр.-151 звр./

14. Довідка за картками /а.с.104/

Релевантне законодавство.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Фактичні обставини, встановлені судом та висновки суду

Із матеріалів справи вбачається, що 12.11.2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій Відповідач виразила згоду на те, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Позивачем надано Анкету-Заяву та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які містять підпис Відповідача.

Наявність заборгованості Відповідача перед позивачем у розмірі 43 506,82 грн. підтверджується, окрім іншого, доданою Позивачем випискою за період 02.07.2015-26.08.2024 року, де Відповідач була активним користувачем банківських послуг, здійснювала транзакції з використанням карток, номера яких співпадають із картками, отриманими останньою у відділенні банку, про що свідчать транзакції з поповнення готівки у терміналах, перекази коштів зі своєї карти, придбання товарів, оплата інших послуг.

Отже, банківська виписка з рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

Окрім того, Позивачем надано довідку із зазначенням номерів карток, які були видані на підставі кредитного договору, серед яких картка Універсальна та картки Універсальна GOLD.

Відповідачем не було надано до суду у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу у спростування доводів Позивача щодо нарахованих сум у частині заборгованості за тілом кредиту.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34140,48 грн.

Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Судом встановлено, що 12 листопада 2015 року Відповідач звернулася до банку із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 37000,00 грн.

Окрім того, банком надано копію заяви Відповідача від 10.09.2020 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ ПриватБанк, що розміщені в мережі інтернет за адресою www.privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати.

Заяви містять текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Долучений паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, містить відомості щодо процентної ставки, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, однак дана інформація має загальний характер та є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та була актуальна із 10.09.2020 до 25.09.2020.

Також банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

На підтвердження позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого існує заборгованість за кредитом станом на 21 серпня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 43506,82 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 34140,48 грн., заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом 9366,34 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.11.2015 року, посилався на заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 10.09.2020 та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Частиною шостої статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про обговорення сторонами суми кредиту (тіла кредиту), доказів отримання такої суми, що конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону України "Про споживче кредитування"). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі III «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).

Також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження №61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження №61-7416св20) у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування.

Отже, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження №61-14545сво20).

На підставі наведеного вище, суд вважає що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9366,34 грн не підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2 422,40 гривень.

Однак зважаючи, що позовні вимоги задоволені частково, із Відповідача на користь Позивача належить стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1900,90 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 628 ЦК України, ст.ст. 13, 76,77,81,141, 280-289 ЦПК України

ухвалив:

Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК" заборгованість за тілом кредиту за договором № б/н від 12.11.2015 року у розмірі 34 140 (тридцять чотири тисячі сто сорок) гривень 48 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК" судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 1900,90 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення ухвалено 26.03.2026 року.

Відомості сторін:

Позивач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ; вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Оксана ЯРОЩУК