ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/108/25 Номер провадження 22-ц/814/526/26Головуючий у 1-й інстанції Лідовець Т. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Заєць Сергія Івановича

на заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому прохало суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 4672721 від 19.04.2021 в сумі 39098,00 грн, судового збору в сумі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу, який згідно з попереднім (орієнтованим) розрахунком складає 6000,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що 19.04.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Горлова О. Б. подала заявку на отримання кредиту № 4672721.

ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору № 4672721, та уклала договір про споживчий кредит №3539736№ 4672721 від 19.04.2021.

Загальний розмір кредиту становить 8000,00 грн, які на підставі платіжного доручення були перераховані на картковий рахунок відповідача.

10.08.2021 згідно з умовами договору відступлення прав вимоги №06Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за договором № 4672721 від 19.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість в загальній сумі 39098,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 грн, заборгованість за відсотками 290578,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн.

Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за Кредитним договором № 4672721 від 19.04.2021 у розмірі 39098,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Заєць Сергія Івановича.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 29578,00 грн, виходить за межі строку користування позикою.

Таким чином, після закінчення строку кредитування у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 20 травня 2021 року по 18 липня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає

Вказує на те, що позивач пропустив строки позовної давності для звернення з позовом до суду, оскільки він закінчився 20 травня 2024 року.

Прохав рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Від ТОВ "Діджи Фінанс" надійшов відзив, який обґрунтований тим, що товариство свої зобов`язання за Договором виконав належним чином надавши відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач в свою чергу порушив умови Договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Звертає увагу на те, що відповідач сам факт укладення договору не заперечує.

Зазначає, що в договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме - відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на даний момент заборгованість по кредиту погашена не була, позивач вважає, що первісним кредитором обґрунтовано були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення, тому позовні вимоги в цій частині також підлягали до задоволення.

Наголошує, що підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 4672721 від 19.04.2021 року, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором.

Звертає увагу суду, що за весь період перебування права вимоги за договором у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалося жодних штрафних санкцій до позичальника.

Щодо позовної давності, позивач зауважує, що починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час.

Таким чином вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 4672721 (далі Договір), який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора.

За умовами кредитного договору ТОВ "Мілоан" надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 30 днів (п. 1.3 Договору) до 19 травня 2021 року (п.п. 1.3, 1.4 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 6000 грн. (п. 1.5.2 Договору) , які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту, та комісії за надання кредиту в розмірі 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору).

Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.) (а. с.31-34).

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору.

Розділ 2.3 Договору (пролонгація на стандартних (базових) умовах) є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и), щодо якї(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у: здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору (п. 2.3.2 Договору).

За правилами п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Згідно із п. 6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан".

Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).

Згідно із п. 7.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З копії платіжного доручення № 44215951 від 19.04.2021 року вбачається, що ТОВ "Мілоан" виконало свої зобов`язання за договором, перерахувавши на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8000 грн (а.с.38).

Між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "Мілоан" 10 серпня 2021 року укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги (а.с.20-34).

Відповідно до умов вказаного договору відбулось відступлення права вимоги і за Договором, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 від 19.04.2021.

Згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 06Т від 10.08.2021, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 39098,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість за відсотками 29578 грн, заборгованість за комісією 1520 грн (а.с.60).

27 вересня 2024 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання відповідачем зобов`язань (а с.40).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" районний суд виходив з того, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 39098,00 грн, а відповідачем в свою чергу вказаний розмір заборгованості не - спростовано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 4672721 (далі Договір), який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора.

Судова колегія звертає увагу, що відповідачем сам факт укладання кредитного договору не заперечується.

Відтак, факт підписання відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4672721 від 19.04.2021, колегією суддів не перевіряється.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між первісним кредитором та відповідачем.

Згідно з копією платіжного доручення №44215951 від 19.04.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 , кредитні кошти згідно договору №46722721 у 80000,00 грн.

10 серпня 2021 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "Мілоан" укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги (а. с.20-34)

Відповідно до умов вказаного договору відбулось відступлення права вимоги і за Договором, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 від 19.04.2021.

Згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 06Т від 10.08.2021, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 39098,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість за відсотками 29578 грн, заборгованість за комісією 1520 грн (а. с. 60).

Згідно з наданою позивачем випискою з особового рахунку за кредитним договором № 4672721, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» станом на становить - 8000,00 борг по тілу, 29578,00 борг по відсоткам.

Щодо нарахування відсотків.

Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредиторові надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За умовами вказаного кредитного договору ТОВ "Мілоан" надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000 гривень (п. 1.2 Договору) строком на 30 днів (п. 1.3 Договору) до 19 травня 2021 року (п.п. 1.3, 1.4 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 6000 грн. (п. 1.5.2 Договору) , які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту, та комісії за надання кредиту в розмірі 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Пунктом 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.) (а. с.31-34).

Пунктом 2.3 Договору передбачені умови пролонгації договору на 3, 7, 15 днів за відповідною пропозицією позикодавця із обов`язковим вчиненням позичальником певних дій, у тому числі сплатою комісії за продовження кредиту та частки заборгованості по кредиту; волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту підтверджується здійсненням ним відповідного платежу.

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п. 1.6. Договору.

За правилами п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. Строк дії Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовилися, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати, встановленої пунктом 1.4 Договору 19.05.2021 року (пункт 7.1 Договору).

У Графіку платежів, який є Додатком № 1 до Кредитного договору, міститься розрахунок заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів).

Зміст договору та паспорту споживчого кредиту свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Усі умови кредитування, процентні ставки, сума кредиту та розміри платежів були обумовлені та погоджені сторонами

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині безпідставного нарахування відсотків за період з 20.05.2021 по 18.07.2021, спростовуються умовами договору.

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.ч. 1, 5ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позов поданий у строки визначені законом та вони не пропущені, оскільки строк закінчення дії договору є 19.05.2021 року, на цю дату припадає продовження дії строків позовної давності. З позовом звернулись 19.01.2025 року, тобто в межах трирічного строку визначеного законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, заборгованості за тілом кредиту і відсотками в розмірі 39098,00 грн.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалось, тому у суду відсутні підстави для перегляду в частині нарахування комісії.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заєць Сергія Івановича - залишити без задоволення.

Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль