Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/195/26
Єдиний унікальний №751/9165/25
23 березня 2026 року м. Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 736686 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 4 000,00 грн, яка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 01022024, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 699855 від 21 квітня 2023 року. Сума та розрахунок заборгованості за даним кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Селфі кредит» згідно Договору факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідачки перед позивачем становить 26 615,99 грн, а саме: 3 999,99 грн-заборгованість за тілом кредиту, 22 616 грн-заборгованість за відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки разом із судовими витрати у розмірі 2 422,40 грн та витратами на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 грудня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Ічнянського районного суду Чернігівської області (а.с. 64); ухвалою судді до Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 71); ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2026 року (а.с. 72) витребувано від АТ «Сенс Банк» докази відповідно до клопотання позивача (а.с. 7-8); 29 січня 2026 року від АТ «Сенс Банк» надійшла інформація на виконання ухвали судді (а.с. 79, 80); ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2026 року залишено позовну заяву без руху (а.с. 89-91); на виконання ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2026 року представником позивача надані відповідні докази (а.с. 94-101); ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2026 року продовжено розгляд справи, яку призначено до розгляду на 12-00 год 23 березня 2026 року (а.с. 102).
Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідачка у судове засідання також не з`явилася. Направлене на її адресу судове повідомлення повернулося до суду з відміткою « адресат відсутня за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та відзиву на позов від неї не надійшло, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 21 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 736686 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (Далі-Договір), відповідно до умов якого відповідачці було надано кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 в розмірі 4 000,00 грн строком на 360 дні (а.с. 28-на звороті-38).
Укладаючи даний Договір відповідачка та ТОВ «Селфі кредит» вчинили дії визначені ст. 11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором М892.
Пункт 9.2 Договору визначає, що цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Підтвердженням добровільного укладення ОСОБА_1 договору про споживчий кредит є інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг (а.с. 39-на звороті-40) та довідка про ідентифікацію (а.с. 40-на звороті).
Також останньою було підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-28).
ТОВ «Селфі кредит» умови договору про надання споживчого кредиту виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит на потрібну їй суму, що підтверджується повідомленням про перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 від ТОВ «Селфі кредит» 21 квітня 2023 року о 13:12:09 на суму 4 000 грн (а.с. 41-на звороті).
Із листа АТ «Сенс банк» № 858-БТ-32.3/2026 від 19 січня 2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито картку маски № НОМЕР_1 , на яку 21.04.2023 року перераховано кошти у розмірі 4 000 грн (а.с. 79), що також підтверджується випискою з рахунку клієнта ОСОБА_1 (а.с. 80).
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Селфі кредит», станом на 01.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Селфі кредит» у загальному розмірі складає 26 615,99 грн (а.с. 42-47).
01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 01022024, за умовами якого відбулося відступлення права вимог від клієнта до фактора, утому числі за договором № 736686 від 21 квітня 2023 року (а.с. 47-на звороті-52).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024, до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги у тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором № 736686 від 21 квітня 2023 року у розмірі 26 615,99 грн, з яких 3 999,99 грн-заборгованість за тілом кредиту, 22 616 грн-заборгованість за відсотками (а.с. 52-на звороті).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного «повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Норми ст. 625 ЦК України вказують, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідачка, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи
Таким чином, враховуючи, що розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, при цьому відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 26 137,99 грн.
Також позивачем ставиться питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року між Адвокатським бюро «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 56-на звороті), копію Акту № 374 наданих послуг від 08 жовтня 2025 року на суму 8 000 грн (а.с. 57), копію детального опису наданих послуг (а.с. 57-на звороті), копію ордеру про надання правничої допомоги адвокатом Усенком М.І. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 58).
Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, співмірність даних витрат, які суд вважає такими, що підлягають до задоволенню та які слід стягнути з відповідачки на користь позивача у розмірі 8 000 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.
Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною або юридичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 028 грн.
Отже, судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 3 028 грн та не більше 1059800,00 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. 512, 514, 525, 526, 611, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 247, 259, 263?264, 265, 274, 279, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» заборгованість по договору № 736686 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 21 квітня 2023 року в розмірі 26 615 (двадцять шість тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 99 коп, з яких: 3 999,99 грн-заборгованість за тілом кредиту, 22 616 грн-заборгованість за відсотками.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп судового збору.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.
Копію заочного рішення направити відповідачці в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.
Головуючий суддя В. М. Овчарик