КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4716/2026
У Х В А Л А

27 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року позов задоволено.

На вказане заочне рішення суду 14 листопада 2025 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу на поштову адресу Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 20 листопада 2025 року.

26 листопада 2025 року матеріали справи витребуванні з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 3 грудня 2025 року.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 9 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, а позивачці наданий п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надання документу про сплату судового збору.

Згідно частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

12 грудня 2025 року копія ухвали була надіслана на поштову адресу ОСОБА_1 , яку вона зазначила у апеляційній скарзі як місце свого проживання, однак 12 січня 2026 року конверт з поштовим повідомленням повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

22 січня 2026 року копія ухвали була повторно надіслана на поштову адресу ОСОБА_1 , однак 13 лютого 2026 року конверт з поштовим повідомленням повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

Іншої адреси місця проживання (перебування, знаходження) ОСОБА_1 матеріали

справи не містять.

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 направила на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву про залишення її апеляційної скарги без руху, яка не підписана ЕЦП.

27 лютого 2026 року копія ухвали судді від 9 грудня 2025 року була надіслана на електронну адресу ОСОБА_1 , з якої 26 лютого 2026 року надійшла заява, однак згідно звіту про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, вказана ухвала позивачкою не отримана.

Крім того, 12 грудня 2025 року електронна копія ухвали була направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень і з 16 грудня 2025 року забезпечено загальний доступ до неї.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд прийняв всі передбачені нормами ЦПК України заходи для повідомлення ОСОБА_1 про залишення її апеляційної скарги без руху та необхідності усунути її недоліки.

Однак, станом на 27 березня 2026 року ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги, зазначенні в ухвалі судді від 9 грудня 2025 року, не усунула.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, наявність права особи на апеляційне оскарження, не позбавляє особу обов`язку дотримуватися положень чинного процесуального законодавства, яке визначає вимоги до апеляційної скарги, як до процесуального документа.

Колегія суддів бере до уваги те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85).

Також, ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звернувшись до апеляційного суду зі скаргою на рішення суду у листопаді 2025

року, ОСОБА_1 не цікавилася провадженням за її апеляційною скаргою, судові повідомлення, направленні на зазначену нею адресу, не отримувала та не продемонструвала готовність добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, не оплачена судовим збором, у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі судді від 9 грудня 2025 року, позивачка не усунула, апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 185, 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів вважати неподаною та повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня постановлення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук