Справа № 502/817/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Кредит Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», був укладений кредитним договір № 7302293, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 8000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.

Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, повернення кредиту та сплати комісії та процентів Відповідачем не було внесено.

ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 7302293 від 28.12.2023 року Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

П. 7.1. Кредитного договору № 7302293 від 28.12.2023 року визначено, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь Відповідача від ТОВ «Мілоан». Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 7302293 Позичальника від 28.12.2023 року, що заповнена Відповідачем.

Відповідно до умов кредитного договору, 28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 р., згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем.

Розмір заборгованості та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року, було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно Договору відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 р. Сума заборгованості Відповідача становить 26195,20 грн, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №106-МЛ від 28.05.2024 р., з яких: -прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 6400 грн.; - прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 18435,2 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить - 1360 грн.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року, в сумі: 26195,2 грн., на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) та суму судового збору.

31.07.2025 року від представника відповідача надійшов відзив відповідно до якого, відповідач позов не визнав у повному обсязі. Незважаючи на те, як здійснюється підписання договору про споживче кредитування, за допомогою ручки, ЕЦП або електронного ідентифікатора, позивач повинен довести зміст оферти або договору, який був підписаний. Адже саме цей зміст визначає, зокрема, розмір процентної ставки, порядок розрахунку, інші істотні умови. Вказане є важливим, адже відповідно до позовної заяви позивача, відсотки к складі ніби існуючої заборгованості складають 18435, 20 гривень. Тобто, у 2, 5 рази більше ніж позика, яку нібито отримала відповідач. Окрім того, отримання коштів не підтверджується платіжними дорученнями, а підтверджується випискою по рахунку, яку не надано до суду.

На підставі вищевикладеного, просив суд відмовити в задоволенні позову.

12.08.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому також вказано, що відповідно до змісту наданого позивачем договору про споживчий кредит №7302293 від 28.12.2023 року, у ньому в порушення ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» відсутні відомості про: - денна процентна ставка та її розрахунок (п. 9 ч. 1 ст. 12); - порядок повернення кредиту (п. 10 ч. 1 ст. 12). Єдиною згадкою про нарахування процентів за день є положення щодо нарахування відсотків за залишком кредиту. Визначення денної процентної ставки в договорі відсутнє, на відміну від орієнтовної вартості кредиту, загальної вартості тощо. Так, відповідно до пунктів 1.5.2 та 1.5.3 наданого позивачем договору зазначено, що: «проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2520 грн., які нараховуються за ставкою 2.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду» та: «Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 16560 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду».

Таким чином в договорі не зазначено чітко не визначено денну процентну ставку для споживача. Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

В пункті 2.5 наданого позивачем договору зазначено, що: «Позичальник зобов`язаний здійснити сплату заборгованості по кредиту / сплату комісії за управління та обслуговування кредиту одним зі способів, зазначених на сайті Кредитодавця». Однак в супереч п. 10 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» такий зміст статті 2.5. договору не визначає порядку повернення кредиту, оскільки зміст сайту не відображено в жодних додатках до договору або змісті самого договору. Огляд сайту, на який є посилання в договорі - miloan.ua, не може підтвердити факт існування відповідних умов повернення на момент настання дати повернення кредиту відповідно до умов договору, наданого позивачем.

З врахуванням положень частин 1, 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит №7302293 від 28.12.2023 року є нікчемним.

Окрім того, позивачем в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не додано до позовної заяви обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до доданої позивачем до позовної заяви Відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Міолан» денна процентна ставка є значно більшою за встановлену законом. Так, відповідно до змісту наданого позивачем договору строк кредитування становить 105 днів. Один відсоток від загальної суми кредиту, який нібито отримала ОСОБА_1 за договором, становитиме 80 (вісімдесят) гривень. Отже: 105 днів Х 80 грн. становитиме лише 8400 грн. З врахуванням Відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Міолан» ОСОБА_1 нібито пролонговувала кредит та сплатила 5800 грн. З врахуванням вищенаведеного заборгованість не може бути більшою ніж: 8000 грн. (тіло кредиту) + 84000 грн. (відсотки) - 5800 грн. = 10 600 грн.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів підписання та укладення наданого договору Відповідачем взагалі і конкретно саме в тій редакції, яка подана суду. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Жодного з цих доказів позивач не надав. Доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету позивачем суду не надано.

Надане позивачем платіжне доручення 118865170 від 28.12.2023 року не є належним доказом перерахування кредиту. По-перше, платіжне доручення не відповідає вимогам діючого законодавства. По-друге, платіжне доручення нібито виконане банком, проте в графі Банк платника вказано: «ТОВ ФК Контрактовий дім», а саме «доручення» не містить ані печатки або відмітки банку, натомість стоїть кругла печатка ТОВ «Міолан».

Надане платіжне доручення не є доказом перерахування ОСОБА_1 коштів.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні позову.

25.08.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №7302293 від 28.12.2023 року. Відповідач передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. Згідно зі змістом Правил надання фінансових кредитів ТОВ "Мілоан", приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо. Тобто, підписання Відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Отже, Відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства.

Варто зауважити, що без отримання листа на електронну адресу чи SMS- повідомлення на номер телефону Відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто, даний Кредитний договір відповідає внутрішній волі Відповідача. Отже виходячи із вищезазначеного, варто зауважити, що всі документи знаходяться в особистому кабінеті Позичальника з якими він був ознайомлений на момент укладення договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 6.2 Кредитного договору №7302293 від 28.12.2023 року, розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Отже, Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Копія міститься в матеріалах справи).

У відповідному договорі про споживчий кредит №7302293 від 28.12.2023 року міститься положення про повернення кредиту та сплату винагороди. Відповідно до договору про споживчий кредит №7302293 від 28.12.2023 року: 2.4. Повернення кредиту та сплата винагород (плати): Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 Договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для Позичальника, якщо Кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п.2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів, згідно розділу 4 Договору. З метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань Позичальника по погашенню кредиту, комісії, процентів та пені, Позичальник відповідно до вимог Закону України «Про платіжні послуги», надає згоди Кредитодавцю, надавачам платіжних послуг платника (Позичальника), учасникам платіжних систем та іншим суб`єктам платіжних операцій на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій зі здійснення дебетових та інших переказів для погашення боргу Позичальника за цим Договором) з усіх рахунків Позичальника, як платника, ініційованих Кредитодавцем, як отримувачем, як в межах платіжних систем так і поза ними, за умови настання строків виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим Договором (з урахування додатків/додаткових угод), відповідно до графіку платежів. Позичальник надає згоди на виконання передбачених цим пунктом платіжних операцій, що ініціюються Кредитодавцем, в будь-якій сумі, що не перевищує суму, яка складається з орієнтовної загальної вартості кредиту для Позичальника за весь строк кредитування, згідно п.1.5 цього Договору та неустойки, процентів за порушення грошового зобов`язання, розмір яких визначається згідно з розділом 4 цього Договору. При цьому разова сума списання на користь Кредитодавця не може бути більшою за розмір платежу Позичальника, визначений актуальним графіком платежів, та відбуватись раніше строку, що визначений таким графіком, а Кредитодавець може розпочати дії, спрямовані на реалізацію свого права вимагати повернення кредиту/сплати заборгованості, строк повернення (виплати) якого/якої настав, не пізніше дня, наступного за датою повернення (виплати) кредиту/ заборгованості, визначеною в актуальному графіку платежів. Позичальник може відмовитись від списання/припинити списання коштів з його рахунку на користь Кредитодавця, надіславши вимогу про це Кредитодавцю через особистий кабінет, електронну пошту або письмово на поштову адресу та/або відкликавши надану згідно цього пункту згоду на виконання платіжної операції (пов`язаних між собою платіжних операцій), повідомивши про це Кредитодавця письмово на поштову адресу або за допомогою особистого кабінету чи електронної пошти та/або надавача платіжних послуг платника (Позичальника).

Пунктом 2.4.4. Договору вбачається, що Позичальник має право достроково повернути кредит у повному обсязі або частково. Щодо обгрунтованого розрахунку сум, що стягуються Відповідно до договору про споживчий кредит №7302293 від 28.12.2023 року: 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 28.12.2023 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.01.2024р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.04.2024 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 12.01.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 11.04.2024р. (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 3880.00 грн. в грошовому виразі та 1508858.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 20440.00 грн. в грошовому виразі та 8119.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 11880.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 28440.00 гривень. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього Договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження Позичальником строку кредитування. Комісія за надання кредиту: 1360.00 грн., яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2520.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 16560.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких самих умовах, за умови, що Позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додатку/додаткової угоди, що підписується Позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за Договором (якщо передбачено додатком/додатковою угодою).

Комісія за управління та обслуговування кредиту нараховується в момент підписання додатку/додаткової угоди. Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту наведені є: у разі продовження на 3 дні - 3.000%, 7 днів - 6.00 %, 15 днів - 10.00% Умовами додатку/додаткової угоди, що підписується сторонами у зв`язку з пролонгацією, можуть передбачатись інші (індивідуальні) умови пролонгації, не передбачені цим пунктом. Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію), проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору, якщо інше не буде встановлено додатком/додатковою угодою, що підписується у зв`язку з пролонгацією.

28.12.2023 року було надано кредит у розмірі 8000.00 грн (п.1.2) та здійснено нарахування комісії за оформлення кредиту в розмірі 1360.00 грн (п.1.5.1); З 29.12.2023 по 12.01.2024 року було здійснено нарахування процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду в розмірі 2520.00 грн: 8000.00 грн (тіло кредиту) * 2.10 (процентна ставка) * 15 днів = 2520.00 грн 12.01.2024 року було сплачено тіло кредиту в розмірі 800.00 грн, нараховано та сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 800 грн, здійснено сплату процентів за кредитом в розмірі 800.00 грн; З 13.01.2024 по 26.01.2024 року було здійснено нарахування процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду (п.2.3.1) в розмірі 2116.8 грн 7200 грн (залишок тіла креддиту) * 2.1% * 14 днів = 2116.8 грн 26.01.2024 року було сплачено тіло кредиту в розмірі 800.00 грн, нараховано та сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 800 грн, здійснено сплату процентів за кредитом в розмірі 800.00 грн; З 27.01.2024 по 11.02.2021 року було здійснено нарахування процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду (п.2.3.1) в розмірі 2150.4 грн 6400 грн (залишок тіла креддиту) * 2.1% * 16 днів = 2150.4 грн З 12.02.2024 по 11.05.2024 року було здійснено нарахування процентів за користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3) в розмірі 13248.00 грн: 6400.00 (залишок тіла кредиту) * 2.30 % * 90 днів = 13248.00 грн 8000.00 + 1360.00 + 2520.00 - 800.00 +800.00 - 800.00 - 800.00 + 2116.8 00 - 800.00 +800.00 - 800.00 - 800.00 + 2150.4 грн + 13248.00 = 26195.2 грн У відзиві зазначається, що «відповідно до ч. 5 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповіднодо частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до доданої позивачем до позовної заяви Відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Міолан» денна процентна ставка є значно більшою за встановлену законом Один відсоток від загальної суми кредиту, який нібито отримала ОСОБА_1 за договором, становитиме 80 (вісімдесят) гривень. Отже: 105 днів Х 80 грн. становитиме лише 8400 грн. З врахуванням Відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Міолан» ОСОБА_1 нібито пролонговувала кредит та сплатила 5800 грн. З врахуванням вищенаведеного заборгованість не може бути більшою ніж: 8000 грн. (тіло кредиту) + 84000 грн. (відсотки) - 5800 грн. =10 600 грн»

Враховуючи, що договір кредитної лінії № 00-10733948 укладено 28 грудня 2023 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому за період з 28 грудня (день укладення договору та отримання кредиту) по 22 квітня 2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування кредитом слід нараховувати із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 2,5 %, що за 116 днів становить 14 500 грн. За період з 23 квітня по 16 серпня 2024 року (період встановлених законодавством наступних 120 днів та з урахуванням засад диспозитивності) проценти повинні були нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 116 днів становить 8 700 грн.» Тому, враховуючи вищезазначене, нараховані позивачем проценти за користування кредитом відповідають вимогам законодавства. Позивач вважає твердження відповідача про те, що заборгованість за кредитним договором не може перевищувати 10 600 - не варте уваги. Щодо того, що «надане позивачем платіжне доручення 118865170 від 28.12.2023 року не є належним доказом перерахування кредиту».

У відповідності до умов укладеного кредитного договору ТОВ «Мілоан», кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору. Водночас лише безпосередньо відповідач має можливість надати повний номер карти, а також виписку за картковим рахунком № НОМЕР_2 на спростування/ підтвердження зарахування обставин отримання 28.12.2023 кредиту в сумі 80000,00 грн., що є його прямим процесуальним обов`язком згідно із ч. 1 ст. 81 Ц ПК України, у випадку наявності заперечень щодо отримання кредитних коштів. Окремо, для заявлення клопотання про витребування виписки по картковому рахунку на підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, з метою визначення банку емітента платіжної картки, зазначений у зашифрованому вигляді, позивач скористався загальнодоступним сервісом РаySpace Magazine (сервіс визначення банку за номером картки) URL: https://psm7.com/uk/bin-card для визначення банку емітента за BIN картки. З цього слідує, що Кредит рах.№ НОМЕР_3 відкритий та обслуговується в АТ "Універсал Банк" (Код ) Оскільки - АТ "Універсал Банк" не має правових підстав на розкриття ТОВ «ФК «Кредит-капітал» як вторинному кредитору банківської таємниці стосовно рахунків відповідача, тому Позивач позбавлений можливості самостійно звернутися до АТ «Універсал Банк» для отримання документа про перерахування ТОВ «Мілоан» коштів за Кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року на рахунок ОСОБА_1 . Представником позивача було подано клопотання про витребування у АТ "Універсал Банк" інформацію: чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_3 ОСОБА_1 та чи було проведено транзакцію по переказу коштів в сумі 8000.00 грн. на рахунок ОСОБА_1 за кредитним договором 7302293.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

15.01.2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про застосування правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 12.02.2025 року у справі № 679/1103/23.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:

28.12.2023 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 7302293 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором

Пункт 7.1. Кредитного договору № 7302293 від 28.12.2023 року визначає, що Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ Мілоан та Відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь Відповідача від ТОВ Мілоан. Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 7302293 Позичальника від 28.12.2023 року, що заповнена Відповідачем.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №106- МЛ від 28.05.2024 р.

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем.

Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно Договору відступлення прав вимоги №106- МЛ від 28.05.2024 р.

Сума заборгованості Відповідача становить 26195,2 грн, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №106- МЛ від 28.05.2024 р., та складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6400 грн.; - прострочена заборгованість за сумою відсотків - 18435,2 грн.; - прострочена заборгованість за комісією - 1360 грн.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23608775/2494 від 06.03.2025 р.

Відповідно довідки за вих. № б/н від 14.10.2024 року наданої ТОВ «Мілоан» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит № 7302293 від 28.12.2023 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 415948, номер телефону на який відправлено ідентифікатор: .

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексуУкраїни підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексуУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексуУкраїни якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 Цивільного кодексуУкраїни зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Також, статтею 204 Цивільного кодексуУкраїни встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно довідки за вих. № БТ/Е-14743 від 06.10.2025 року, наданого АТ «Універсал Банк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), банком емітувалась картка № НОМЕР_5 .

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір № 7302293 від 28.12.2023 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Щодо вимог представника позивача стосовно стягнення заборгованості за відсотками за невиконання кредитного договору № 7302293 від 28.12.2023 року.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором становить 6400 00 грн., натомість відсотки за користування даними грошовими коштами становлять 18435, 20 грн., тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розмір заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, апеляційний суд вважає за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 18435, 20 грн. до 6500 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за кредитним договором в розмірі 1360 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.5.1 Договору № 7302293 від 28.12.2023 року, комісія за надання кредиту 1360, 00 гривень, яка нараховується за ставкою 28, 00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4ст. 263 ЦПК України)

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.

Крім того, аналізуючи норми ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Проте, положеннями параграфа 1 «Позика» Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК Українине передбачено такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 1360, 00 гривень.

За правилами ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, п. 18, 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4,18, 19, 76-81, 95, 141, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 288, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована в АДРЕСА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх IBAN: НОМЕР_1 в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість за кредитним договором № 7302293 від 28.12.2023 року в розмірі 12900, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована в АДРЕСА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх IBAN: НОМЕР_1 в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») 1192, 93 гривень судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Березніков