Справа № 946/802/24
Провадження № 2/946/690/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

31.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та просить визнати наказ відповідача від 07.11.2023 № 80-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМП та СКВ Гуцал Ольги» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни неправомірним та скасувати його, а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що з 19.07.2018 згідно із наказом № 204 була прийнята на роботу до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на посаду економіста з праці служби організації праці та роботи з персоналом. До 2023 року працювала на різних посадах. На підставі наказу від 09.05.2023 № 223-ОП «Про внесення змін до штатного розпису» та наказу № 230-Б від 11.05.2023 була переведена на посаду фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин (далі ДМП та СКВ), про що свідчить витяг з трудової книжки. Згідно з наказом «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМП та СКВ Гуцал Ольги» від 07.11.2023 № 80-С на підставі висновку за результатами проведення внутрішнього розслідування від 26.10.2023 на ОСОБА_1 накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни. Наказ вважає протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесений всупереч вимогам статей 147 та 149 КЗпП України. По-перше, в тексті наказу зазначено, що ОСОБА_1 , фахівець з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин, порушила Посадову інструкцію професіонала з розвитку персоналу та соціальної роботи ДМП та СКВ, на якій вона працювала до 09.05.2023. На посаду фахівця ДМП та СКВ з посади професіонала ДМП та СКВ вона була переведена згідно з наказом по ПрАТ «УДП» від 09.05.2023 за № 283-ОП «Про внесення змін до штатного розпису», про це прямо вбачається із витягу з її трудової книжки та преамбули тексту наказу по ПрАТ «УДП» від 09.10.2023 за № 675-ОП «Про внесення змін до посадових інструкцій працівників ДМП та СКВ». Останній наказ був виданий заднім числом зі спливом п`яти місяців після зміни структури управління пароплавства та штатного розкладу, зі змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено лише в середині жовтня 2023 року. Тобто вона на протязі п`яти місяців з 09.05.2023 працювала на посаді фахівця без посадової інструкції для цієї посади. По-друге, у тексті самого наказу зазначено, що ОСОБА_1 , фахівець з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМП та СКВ, порушила п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку «УДП» діючого на той час колективного договору, однак який саме підпункт Правил від підпункту «а» до підпункту «з» пункту 3.1 Правил роботодавцем у наказі не зазначено. Жодного підпункту пункту 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку вона не порушувала. Порушень трудової дисципліни ОСОБА_1 не допускала, керівництво підприємства не пропонувало їй надати пояснення перед виданням цього наказу. На позивачку накладено дисциплінарне стягнення за невиконання нею посадових обов`язків, які їй у письмовому вигляді на новій посаді фахівця протягом п`яти місяців роботодавцем не було встановлено та не ознайомлено під розпис за цей проміжок часу. У наказі не зазначено, в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків за вказаний період. Крім того, відповідачем не було дотримано вимог ст. 148 КЗпП України. Позивачкою на вимогу відповідача було надано письмові пояснення 20.09.2023, тому до дати видання наказу 07.11.2023 пройшли строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, до позивачки з боку відповідача застосовувались різні заходи тиску, цькування, залякування, вимагання звільнення за власним бажанням (мобінгу), позбавлення премії, у зв`язку із чим зверталася до Первинної профспілкової організації.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, вважають наказ про застосування дисциплінарного стягнення незаконним з огляду на те, що з посадовою інструкцією фахівця позивачку протягом п?яти місяців перебування на посаді не ознайомили, будь-яких порушень трудової дисципліни вона не допускала, наказ не містить посилання на конкретні пункти посадової інструкції чи Правил внутрішнього трудового розпорядку, які позивачка порушила. Позивачка додатково пояснила, що приймала від батька працівника ОСОБА_2 заяви про відпустки від імені останнього. В черговий раз батько ОСОБА_2 прийшов із заявою про відпустку сина, на що позивачка відмовила та роз`яснила про можливість подати заяву про звільнення, яку ОСОБА_3 приніс через деякий час. Прийняття заяв про відпустки та звільнення входить до її посадових обов`язків. Прийняття заяв від родичів допускалось у зв`язку з введенням воєнного стану та за усним розпорядженням керівництва.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Згідно із відзивом на позов від 29.03.2024, 28.09.2023 до т.в.о. генерального директора ОСОБА_4 надійшов рапорт заступника генерального директора з захисту ОСОБА_5 за № РП/412/01-12.4 щодо виявлення ознак грубого порушення трудової дисципліни з боку фахівця з питань персоналу I категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин (далі ДМПтаСКВ) ОСОБА_1 при здійсненні кадрового діловодства щодо працівника ОСОБА_2 . Згідно з рапортом 10.11.2016, на підставі наказу ПрАТ «УДП» № 172 ОСОБА_6 був прийнятий в ПрАТ «УДП» за строковим договором. 04.04.2022 ОСОБА_2 направлений на т/х «Україна» на посаду 2-го помічника капітана. В період з квітня по жовтень 2022 знаходився в закордонному рейсі в Німеччині. 21.10.2022 ОСОБА_2 на період ремонту т/х «Україна» в п. Лінц з 22.10.2022 по 17.02.2023 був переведений на посаду матроса-моториста т/х «Україна». 13.02.2023, в тому числі і до ОСОБА_1 , надійшла радіограма від капітана т/х «Україна» ОСОБА_3 про надання заміни на період відпустки йому та його сину ОСОБА_2 . Згодом, після повернення до України, до фахівця ДМПтаСКВ ОСОБА_1 звернувся капітан т/х «Україна» ОСОБА_3 , попередньо повідомивши, що його син ОСОБА_2 залишився та знаходиться за кордоном, передав останній нібито його заяву про надання йому щорічної відпустки у кількості 29 календарних днів з виплатою матеріальної допомоги у розмірі 100% посадового окладу з 18.02 по 18.03.2023. В свою чергу ОСОБА_1 прийняла заяву та після письмового погодження внесла інформацію про відпустку ОСОБА_2 до проєкту наказу про надання відпустки з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. 17.03.2023 до ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_3 та передав останній нібито заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому інших днів відпочинку за роботу у вихідні дні з 19.03 по 31.04. В свою чергу ОСОБА_1 , заздалегідь знаючи, що матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 фізично не в змозі власноручно написати заяву, так як не хоче перетинати кордон з Україною та ухиляється від мобілізації, посприяла йому, прийняла вказану заяву, приховала інформацію від керівництва та після письмового погодження, внесла положення про відпустку ОСОБА_2 до проєкту наказу. Аналогічно 25.04.2023 ОСОБА_3 передав останній заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому інших днів відпочинку за роботу у вихідні дні з 01.05 по 05.06.2023; 11.05.2023 - про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 06.06 по 31.07.2023. Також в рапорті зазначено, що 31.07.2023 на ім`я директора ДМПтаСКВ Трипольської Алли нібито від матроса-моториста т/х «Україна» Івкіна Д.І. надійшла заява про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 01.06 по 31.08.2023. Вказану заяву прийняла до роботи фахівець з питань персоналу І категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ ОСОБА_1 , яка всупереч резолюції директора ДМПтаСКВ Трипольської Алли «НЕ ПОГОДЖЕНО», внесла положення про відпустку ОСОБА_2 до проєкту наказу про надання йому відпустки без збереження заробітної плати. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що вона у зв`язку з великим обсягом роботи, не побачила резолюції «НЕ ПОГОДЖЕНО» та внесла відомості ОСОБА_2 до проєкту наказу. З рапорту також вбачається, що в період з 01.09 по 15.09.2023 матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 без поважних причин був відсутній на робочому місці, про що фахівець з питань персоналу І категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ Гуцал ОМ. знала, але не доповіла керівництву та не вжила відповідні заходи дисциплінарного характеру. 14.09.2023 в ДМПтаСКВ, а саме до фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ Гуцал ОМ., звернувся капітан т/х «Волга» (Тіса) ОСОБА_3 з проханням оформлення заяви за свій рахунок він імені його сина - матроса-моториста т/х «Україна» ОСОБА_2 , так як він з весни 2023 по теперішній час працює в іншій компанії на іншому судні під іноземним прапором та не може повернутися до України у зв`язку з введеним в Україні воєнного стану. В свою чергу ОСОБА_1 , заздалегідь знаючи, що матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 не взмозі власноручно написати заяву, так як не хоче перетинати кордон з Україною та ухиляється від мобілізації, сприяючи йому, запропонувала його батькові ОСОБА_3 написати (підробити) від імені сина заяву про його звільнення, так як заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати ДМПтаСКВ не приймалися, та пообіцяла допомогти в її оформленні. Далі, ОСОБА_3 з запропонованим рішенням ОСОБА_1 погодився, спільно з ОСОБА_1 підробив та 14.09.2023 надав через останню до ДМПтаСКВ написану власноруч заяву на ім`я Генерального директора ПрАТ «УДП» Москаленка Дмитра нібито від матроса т/х «Україна» ОСОБА_7 про звільнення його з займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з 18.09.2023. Вказана заява після погодження з директором ДМПтаСКВ Трипольською Аллою та заступником генерального директора з експлуатації ОСОБА_8 надійшла на підпис Генеральному директору ПрАТ «УДП» Москаленку Дмитру. Оскільки виявлені ознаки дисциплінарного правопорушення вимагали перевірки та підтвердження, наказом ПрАТ «УДП» від 29.09.2023 № 241-АГ «Про проведення внутрішнього розслідування» було призначене внутрішнє розслідування.

20 жовтня 2023 року в рамках цього внутрішнього розслідування були відібрані письмові пояснення від ОСОБА_3 . У письмових поясненнях ОСОБА_3 підтвердив викладені у рапорті № РП/412/01-12.4 обставини та додав, що в період з 13.02 по теперішній час його син ОСОБА_2 так і знаходиться за кордоном. Крім того, зазначив: «…Заяви від 17.03, 25.04, 11.05, 31.07 та 14.09.2023 я писав особисто за згодою мого сина та надавав їх ОСОБА_1 , яка з початку знала, що він за кордоном…». Під час проведення внутрішнього розслідування комісією були досліджені матеріали особової справи ОСОБА_2 , зокрема його особова картка № НОМЕР_1 , заяви від 11.05.2023, 31.07.2023 (з резолюцією «Не погоджено») про надання відпусток, накази від 11.05.2023 № 73-ВП, від 31.07.2023 № 118-ВП, заява від 14.09.2023 про звільнення. Крім того, позивачці 20.10.2023 було вручено пам`ятку про права працівника, відносно якого проводиться внутрішнє розслідування та запропоновано надати пояснення, від чого ОСОБА_1 відмовилась, про що свідчать акти фіксації відмови від надання письмових пояснень від 20.10.2023, 30.10.2023, складені у присутності 3 осіб. Відповідно до розпорядження від 30.05.2023 № Р/2/01-01 «Про закріплення суден ПрАТ «УДП» за працівниками ВКП ДМПтаСКВ» з 01 червня 2023 року за фахівцем з питань персоналу І категорії Ольгою Гуцал було закріплено судна флоту ПрАТ «УДП», у тому числі «Україна», яке було направлено позивачці на ознайомлення 31.05.2023 о 8:53:25. З витягу з Журналу реєстрації дій користувачів у СЕД «АСКОД» вбачається, що ОСОБА_1 відкривала картку документа Р/2/01-01 31.05.2023 о 09:53:47 та о 18:27:26, 01.06.2023 об 11:24:26 та об 11:25:44, 06.06.2023 о 17:39:18, 07.06.2023 о 15:09:19, 15.06.2023 о 17:33:28, 23.06.2023 о 12:17:15, 18.07.2023 о 09:19:49, скачувала/переглядала файл 31.05.2023 (двічі), 01.06.2023 (тричі), 06.06.2023, 07.06.2023, 15.06.2023, 23.06.2023, 18.07.2023 (двічі), 11.10.2023, 30.10.2023. Посадова інструкція професіонала з розвитку персоналу І категорії управління розвитку персоналу та соціальної роботи департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин № Б/К-1-07-УРПтаСР-07 була затверджена 01.07.2022 та доведена до позивачки 16.08.2022. Переведення позивача на іншу посаду не змінило обсяг посадових обов`язків позивача, а лише змінило назву її посади, що вбачається з аркушу обліку змін до цієї посадової інструкції. Тобто, факт зміни посади не вплинув на коло обов`язків позивача та сферу її відповідальності, позивачка продовжила виконувати свою роботу, передбачену вказаною посадовою інструкцією, та отримувати за неї заробітну плату. Тому твердження позивача, що начебто її неправомірно було притягнуто до відповідальності не за тією посадою, є безпідставним. За результатами внутрішнього розслідування комісія прийшла до висновку, що фахівець ДМПтаСКВ ОСОБА_1 приймала заяви (11.05, 31.07, 14.09.2023), написані третьою особою від імені ОСОБА_2 , без належних на те повноважень (прав) внесла до проєкту наказу інформацію з заяви від 31.07.2023 ОСОБА_2 , попередньо не погоджену з директором ДМПтаСКВ Трипольською А.П., не повідомила про неповернення ОСОБА_2 на територію України після закордонного рейсу, чим порушила вимоги підпункту а пункту 3.1 Додатку 10 до нової редакції чинного Колективного договору на 2015-2017 роки (з урахуванням доповнень та змін за 2015-2022 роки) в частині: працювати сумлінно, дотримуватись дисципліни праці, своєчасно і точно виконувати розпорядження Працедавця, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених внутрішніх політик пароплавства (СМЯ, СУБ, СУОП) (копія висновку та Правил внутрішнього трудового розпорядку додаються, оригінали перебувають у відповідача). Тому на підставі вищезазначеного, на підставі п. 6.4 Посадової інструкції професіонала з розвитку персоналу I категорії управління розвитку персоналу та соціальної роботи ДМПтаСКВ № Б/К-1-07-УРПтаСР-07 комісія рекомендувала «за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, передбачених даною посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством України про працю» та пунктів 7.1, 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП» Додатку 10 до нової редакції чинного Колективного договору на 2015-2017 роки (з урахуванням доповнень та змін за 2015-2022 роки) притягти до дисциплінарної відповідальності фахівця з питань персоналу I категорії управління розвитку персоналу та соціальної роботи ДМПтаСКВ ОСОБА_1 . Факт порушення був визнаний і самою позивачкою, яка долучила до позовної заяви власні пояснення від 20.09.2023, надані заступнику директора ДТЗОтаІ ОСОБА_9 , в яких свою вину у прийнятті заяв про відпустку та звільнення від ОСОБА_2 , написані та подані від його імені батьком, визнала, а також зазначила, що пропустила заяву про відпустку без збереження заробітної плати до наказу, бо не помітила резолюцію «Не погоджено» через велику кількість роботи. Враховуючи вищевикладене, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відбулося у відповідності до вимог трудового законодавства України, оскільки позивач умисно прийняла заяви ОСОБА_2 , написані та подані іншою особою, чим порушила вимоги трудового законодавства, що могло спричинити матеріальні збитки підприємству у разі оскарження наказів ОСОБА_2 . Свою вину та обставини дисциплінарного проступку позивач визнала. У зв`язку з цим просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Про ймовірність вчинення дисциплінарного проступку керівництву ПрАТ «УДП» стало відомо 28.09.2023, коли надійшов рапорт № РП/412/01-12.4. З 02.10.2023 по 10.10.2023 позивачка була тимчасово непрацездатною, що підтверджується листками непрацездатності № № 9151580-1, 9263992-1. Табелем обліку використання робочого часу за жовтень підтверджується, що позивач з 02.10.2023 по 10.10.2023 перебувала на лікарняному, а 25.10.2023 та 26.10.2023 у відпустці без збереження заробітної плати. Вчинялося дисциплінарне правопорушення 11.05.2023, 31.07.2023 та 14.09.2023 та були виявлені 28.09.2023. Таким чином, дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1 могло бути накладене не пізніше 08.11.2023, що було дотримано відповідачем. Посилання на відібрання пояснень від позивачки 20.09.2023, в яких позивачка зізналася у вчинення дисциплінарного проступку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки роботодавець т.в.о. генерального директора дізнався про вказаний факт після опрацювання вказаної інформації відповідальним структурним підрозділом та повідомлення його рапортом 28.09.2023.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Наказом ПрАТ «УДП» № 204 від 19.07.2018 ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на посаду економіста з праці служби організації праці та роботи з персоналом (а.с. 7).

Наказом ПрАТ «УДП» № 230-В від 11.05.2023 переведена на посаду фахівця з питань персоналу I категорії сектору обліку плавскладу відділу кадрової політики департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин (а.с. 7).

28.09.2023 до т.в.о. генерального директора ОСОБА_4 надійшов рапорт заступника генерального директора з захисту Романа Назарка за № РП/412/01-12.4 щодо грубого порушення трудової дисципліни фахівцем з питань персоналу I категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин (далі ДМП та СКВ) Гуцал О.М. Згідно з рапортом 10.11.2016 на підставі наказу ПрАТ «УДП» № 172 ОСОБА_6 був прийнятий в ПрАТ «УДП» за строковим Договором. 04.04.2022 ОСОБА_2 направлений на т/х «Україна» на посаду 2-го помічника капітана. В період з квітня по жовтень 2022 знаходився в закордонному рейсі в Німеччині. 21.10.2022 ОСОБА_2 на період ремонту т/х «Україна» в п. Лінц з 22.10.2022 по 17.02.2023, був переведений на посаду матроса-моториста т/х «Україна». 13.02.2023 в ДМПтаСКВ, а саме до фахівця з питань персоналу I категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ Гуцал О.М. звернувся капітан т/х «Волга» (Тіса) ОСОБА_3 та передав заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому щорічної відпустки у кільеості29 календарних днів з виплатою матеріальної допомоги у розмірі 100% посадового окладу з 18.02 по 18.03.2023. В свою чергу ОСОБА_1 прийняла заяву та після письмового погодження внесла інформацію про відпустку ОСОБА_2 до проєкту наказу про надання відпустки з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. 17.03.2023 в ДМПтаСКВ, а саме до фахівця з питань персоналу I категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ Гуцал О.М. звернувся ОСОБА_3 та передав останній заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому інших днів відпочинку за роботу у вихідні дні з 19.03 по 31.04. В свою чергу ОСОБА_1 , заздалегідь знаючи, що матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 фізично не в змозі власноручно написати заяву, так як не хоче перетинати кордон з Україною та ухиляється від мобілізації, посприяла йому, прийняла вказану заяву, приховала інформацію від керівництва та після письмового погодження внесла ОСОБА_2 до наказу. 25.04.2023 ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому інших днів відпочинку за роботу у вихідні дні з 01.05 по 05.06.2023. В свою чергу ОСОБА_1 , заздалегідь знаючи, що матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 фізично не в змозі власноручно написати заяву, так як не хоче перетинати кордон з Україною та ухиляється від мобілізації, посприяла йому, прийняла вказану заяву, приховала інформацію від керівництва та після письмового погодження внесла ОСОБА_2 до наказу. 11.05.2023 ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 06.06 по 31.07.2023. В свою чергу ОСОБА_1 , заздалегідь знаючи, що матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 фізично не в змозі власноручно написати заяву, так як не хоче перетинати кордон з Україною та ухиляється від мобілізації, посприяла йому, прийняла вказану заяву, приховала інформацію від керівництва та після письмового погодження внесла ОСОБА_2 до наказу. 31.07.2023 на ім`я директора ОСОБА_10 від матроса-моториста т/х «Україна» ОСОБА_2 надійшла заява про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 01.08.2023 по 31.08.2023. Вказану заяву прийняла до роботи фахівець з питань персоналу І категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ ОСОБА_1 , яка всупереч резолюції директора ДМПтаСКВ Трипольської Алли «НЕ ПОГОДЖЕНО», все ж таки внесла ОСОБА_2 до наказу про надання йому відпустки без збереження заробітної плати. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що вона у зв`язку з великим обсягом роботи не побачила резолюції «НЕ ПОГОДЖЕНО» та внесла ОСОБА_2 до наказу. В період з 01.09 по 15.09.2023 матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 без поважних причин був відсутній на робочому місці, про що фахівець з питань персоналу І категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ Гуцал ОМ. знала, але не доповіла керівництву та не прийняла відповідні заходи дисциплінарного характеру. 14.09.2023 в ДМПтаСКВ, а саме до фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку з плавскладом відділу кадрової політики ДМПтаСКВ Гуцал ОМ., звернувся капітан т/х «Волга» (Тіса) ОСОБА_3 з проханням оформлення заяви за свій рахунок він імені його сина - матроса-моториста т/х «Україна» ОСОБА_2 , так як він з весни 2023 по теперішній час працює в іншій компанії на іншому судні під іноземним прапором та не може повернутися до України у зв`язку з введеним в Україні воєнного стану. В свою чергу ОСОБА_1 , заздалегідь знаючи, що матрос-моторист т/х «Україна» ОСОБА_2 не в змозі власноручно написати заяву, так як не хоче перетинати кордон з Україною та ухиляється від мобілізації, сприяючи йому, запропонувала його батькові ОСОБА_3 написати (підробити) від імені сина заяву про його звільнення, так як заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати ДМПтаСКВ не приймалися, та пообіцяла допомогти в її оформленні. Далі, ОСОБА_3 з запропонованим рішенням ОСОБА_1 погодився, спільно з ОСОБА_1 підробив та 14.09.2023 надав через останню до ДМПтаСКВ, написану власноруч заяву на ім`я Генерального директора ПрАТ «УДП» Москаленка Дмитра нібито від матроса т/х «Україна» ОСОБА_7 про звільнення його з займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з 18.09.2023. Вказана заява після погодження з директором ДМПтаСКВ Трипольською Аллою та заступником генерального директора з експлуатації ОСОБА_8 надійшла на підпис Генеральному директору ПрАТ «УДП» Москаленку Дмитру (а.с. 50-52).

Наказом ПрАТ «УДП» від 29.09.2023 № 241-АГ «Про проведення внутрішнього розслідування» призначене внутрішнє розслідування із зобов`язанням надати матеріали внутрішнього розслідування та висновок на затвердження протягом 30 робочих днів з дати підписання наказу (а.с. 53).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 20.09.2023 щодо ситуації моториста І категорії-матроса т/х «Україна», прийняла заяву на звільнення моториста-матроса ОСОБА_2 від його батька, капітана т/х «Волга» (Тіса). 14.09.2023 після їх розмови щодо подальшої роботи ОСОБА_2 він пояснив, що його син ОСОБА_11 на даний момент працює і найближчим часом не зможе прийти до відділу кадрів, вона пояснила йому, що відпустку без збереження, яка у нього закінчилася 31.07.2023, та на теперішній час він знаходиться у невиходах. Надала пораду написати заяву на звільнення. Він вийшов та повернувся через деякий час та надав заяву, яку вона йому пояснила, як правильно написати. На заяві на відпустку без збереження від 31.07.2023 ОСОБА_12 поставила резолюцію «Не погоджено», вона не звернула увагу на цю резолюцію у зв`язку з тим, що дуже багато роботи, та пропустила його до наказу, за що дуже розкаюється. У зв`язку з воєнним станом деякі працівники плавскладу бояться пересуватися по місту та району, просять прийняти заяви на відпустку та вихідні дні від родичів після дзвінка у відділ кадрів та погодження з інспектором та керівником ДМПтаСКВ ОСОБА_12 ….дозвіл, що заяву напише родич з його погодженням. Усвідомлює, що це не вірно, проте враховуючи воєнний стан, йшли на поступки (а.с. 116-18).

Згідно письмових пояснень від 20.10.2023 ОСОБА_3 , 13.02.2023 ним було передано радіограму інспектору кадрів ОСОБА_1 про надання заміни на період відпустки йому та його сину ОСОБА_2 . По прибуттю в Ізмаїл, він прийшов до відділу кадрів та звернувся до ОСОБА_1 , повідомивши, що у цей же день, що його син залишився за кордоном у родичів, передав їй заяву свого сина ОСОБА_2 про надання йому відпуски з 18.02 по 18.03.2023. 17.03.2023 він знову прибув до кадрів та звернувся до ОСОБА_1 , запитавши її, чи є у його сина інші дні відпочинку за роботу у вихідні дні. ОСОБА_1 відповіла, що є та сказала писати заяву з 19.03 по 31.04.2023 від імені сина ОСОБА_2 . Повідомивши сина та отримавши його згоду, він написав дану заяву та передав її особисто в руки ОСОБА_1 . 25.04.2023 він знову прибув до кадрів та звернувся до ОСОБА_1 та знову запитав, чи є у його сина ОСОБА_2 ще дні відпочинку за роботу у вихідні дні. ОСОБА_1 повідомила, що вихідні дні є та сказала писати від імені сина заяву з 01.05. по 05.06.2023, що він і зробив. Заяву передав особисто в руки ОСОБА_1 , з сином попередньо погодивши. 11.05.2023 він вкотре прибув до кадрів та звернувся до ОСОБА_1 , запитав, чи є у його сина ще вихідні дні. В свою чергу ОСОБА_1 повідомила, що вихідних днів вже немає і йому необхідно від імені сина написати заяву за власний рахунок, тобто відпустка без збереження заробітної плати. Погодившись з ОСОБА_1 , він написав вказану заяву з 06.06 по 31.07.2023 та передав її особисто в руки ОСОБА_1 31.07.2023 він знову звернувся до кадрів, а саме до ОСОБА_1 . Запитав останню, чи можливо знову написати заяву без збереження заробітної плати від імені сина ОСОБА_2 , так як він так і знаходиться за кордоном. В свою чергу ОСОБА_1 повідомила, що так, і сказала написати з 01.01 по 31.08.2023, що він і зробив та передав заяву особисто в руки ОСОБА_1 . 14.09.2023 він знаходився у кадрах в ВП «Учбовий центр». В цей час до нього підійшла ОСОБА_1 та повідомила, що її син ОСОБА_2 вже два тижні знаходиться у невиходах. Крім цього, сказала, що заяви без збереження заробітної плати кадри вже не приймають і йому необхідно написати заяву від імені його сина ОСОБА_2 на звільнення. Порадившись з сином, він погодився з ОСОБА_1 та з її допомогою оформили заяву на звільнення його сина ОСОБА_2 . Заяву особисто передав в руки ОСОБА_1 . Крім цього додав, що в період з 13.02.2023 по теперішній час його син ОСОБА_2 так і знаходиться за кордоном. Заяви від 17.03, 25.04, 11.05, 31.07 та 14.09.2023 він писав особисто за згодою його сина та надавав їх ОСОБА_1 , яка з початку знала, що він за кордоном (а.с. 55-58).

20.10.2023 ОСОБА_1 під розписку отримала Пам`ятку про права працівника, відносно якого проводиться внутрішнє розслідування (а.с. 70).

Згідно акту від 20.10.2023 ОСОБА_1 відмовилась від надання письмових пояснень в рамках проведення внутрішнього розслідування, призначеного наказом ПрАТ «УДП» від 29.09.2023 № 241-А (а.с. 71).

Посадова інструкція професіонала з розвитку персоналу І категорії управління розвитку персоналу та соціальної роботи департаменту мотивації праці та соціально- кадрових відносин № Б/К-1-07-УРПтаСР-07 була затверджена 01.07.2022 та доведена до позивачки 16.08.2022. Згідно п. 3 Аркушу обліку змін згідно наказу від 09.10.2023 № 675-ОП у назві та по тексту слова «професіонал з розвитку персоналу І категорії» замінено на словосполучення «фахівець з питань персоналу І категорії; слова «управління розвитку персоналу та соціальної роботи» замінено на словосполучення «відділ кадрової політики сектор обліку плавскладу, скорочену назву «УРПтаСР» замінено на «ВКП-СОП», із чим позивачку було ознайомлено 03.11.2023 (а.с. 86-100).

За результатами проведення внутрішнього розслідування щодо грубого порушення трудової дисципліни з боку фахівця з питань персоналу І категорії управління розвитку та соціальної роботи ДМПтаСКВ ОСОБА_1 , 26.10.2023 затверджено висновок, з яким ОСОБА_1 була ознайомлена 30.10.2023. Комісія прийшла до висновку, що фахівець ДМПтаСКВ Гуцал О.М. приймала заяви з кадрових питань (від 17.03, 25.04,11.05, 31.07, 14.09.2023) написані третьою особою від імені ОСОБА_2 , допустила до включення в наказ інформації згідно заяви від 31.07.2023 ОСОБА_2 , попередньо непогоджену з директором ДМПтаСКВ Трипольською А.П., не повідомила про повернення ОСОБА_2 на територію України після кордонного рейсу, чим порушила вимоги підпункту «а» пункту 3.1 Додатку 10 до нової редакції чинного Колективного договору на 2015-2017 роки та п. 42 Посадової інструкції, допустивши умисне порушення вимог трудового законодавства (КЗпП України, ЗУ «Про відпустки», ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», тощо) та прийнявши в опрацювання документи кадрового характеру, не складені та не надані особисто працівником, що в свою чергу несе численні ризики для роботодавця (а.с. 109-114).

Згідно акту від 30.10.2023 ОСОБА_1 відмовилась від надання узагальнюючих письмових пояснень щодо виявлених порушень за результатами проведення внутрішнього розслідування, призначеного наказом ПрАТ «УДП» від 29.09.2023 № 241-А (а.с. 72).

Наказом ПрАТ «УДП» від 07.11.2023 № 80-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМПтаСКВ Гуцал Ольги» останню притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Згідно з наказом фахівцем з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМПтаСКВ ОСОБА_13 було прийнято ряд заяв з кадрових питань (зокрема, від 11.05.2023, 31.07.2023 та 14.092023), написаних третьою особою від імені ОСОБА_2 . Прийнявши до опрацювання зазначені заяви, не складені та не надані особисто працівником, ОСОБА_14 допустила порушення вимог трудового законодавства (КЗпП України, ЗУ «Про відпустки», ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тощо). Така ситуація виникла через неналежне виконання ОСОБА_13 покладених на неї трудових обов`язків, викладених у п. 4.2 (щодо дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, умов чинного Колективного договору, вимог законодавства та інших нормативно-правових актів) Посадової інструкції (зі змінами), та п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП», які є Додатком 10 до чинного Колективного договору ПрАТ «УДП», в якому закріплено обов`язок працівників працювати доброчесно, дотримуватися дисципліни праці, своєчасно та точно виконувати доручення керівництва, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку, встановленого внутрішньою політикою пароплавства (СМК, СУБ, СУОТ), утримуватися від дій, які не дають можливості іншим робітникам виконувати їх трудові обов`язки; неухильно дотримуватись законодавства України, Статутів, порядку та правил, встановлених законодавством, наказів та інструкцій, інших нормативно-правових актів, що діють на морському та річковому транспорті, що тягне за собою застосування заходів дисциплінарної відповідальності за факти порушень. Вищевказані факти стали відомими роботодавцю 28.09.2023 з рапорту заступника генерального директора з захисту. Тому наказом ПрАТ «УДП» від 29.09.2023 № 241-АГ «Про проведення внутрішнього розслідування» було призначене внутрішнє розслідування за цими фактами. В ході внутрішнього розслідування було зібрано достатньо доказів вини ОСОБА_15 , що підтверджується Висновком за результатами проведення внутрішнього розслідування щодо грубого порушення трудової дисципліни з боку фахівця з питань персоналу І категорії управління розвитку персоналу та соціальної роботи ДМПтаСКВ Гуцал Ольги, затвердженим генеральним директором ПрАТ «УДП» 26.10.2023, від подання пояснень як під час самого внутрішнього розслідування, так і по його завершенню ОСОБА_14 відмовилася, про що було складено відповідні акти (а.с. 8-9).

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за жовтень позивачка з 02.10.2023 по 10.10.2023 перебувала на лікарняному, а 25.10.2023 та 26.10.2023 у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 115-117).

Висновки суду

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши позивачку, її представника, представника відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 1, 3, 5-1 КЗпП України, законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, в тому числі, правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи; правовий захист від мобінгу (цькування), дискримінації, упередженого ставлення у сфері праці, захист честі та гідності працівника під час здійснення ним трудової діяльності.

Відповідно до ст. 2-2 КЗпП України, мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність. Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації; безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу. Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням). Вчинення мобінгу (цькування) заборонено.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст. 140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У постанові ВС від 22.11.2023 № 552/2129/22 зазначено, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Як встановлено судом, Наказом ПрАТ «УДП» від 07.11.2023 № 80-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМПтаСКВ Гуцал Ольги» останню притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Згідно з наказом фахівцем з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМПтаСКВ ОСОБА_13 було прийнято ряд заяв з кадрових питань (зокрема, від 11.05.2023, 31.07.2023 та 14.092023), написаних третьою особою від імені ОСОБА_2 . Прийнявши до опрацювання зазначені заяви, не складені та не надані особисто працівником, ОСОБА_14 допустила порушення вимог трудового законодавства (КЗпП України, ЗУ «Про відпустки», ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тощо). Така ситуація виникла через неналежне виконання ОСОБА_13 покладених на неї трудових обов`язків, викладених у п. 4.2 (щодо дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, умов чинного Колективного договору, вимог законодавства та інших нормативно-правових актів) Посадової інструкції (зі змінами), та п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП», які є Додатком 10 до чинного Колективного договору ПрАТ «УДП», в якому закріплено обов`язок працівників працювати доброчесно, дотримуватися дисципліни праці, своєчасно та точно виконувати доручення керівництва, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку, встановленого внутрішньою політикою пароплавства (СМК, СУБ, СУОТ), утримуватися від дій, які не дають можливості іншим робітникам виконувати їх трудові обов`язки; неухильно дотримуватись законодавства України, Статутів, порядку та правил, встановлених законодавством, наказів та інструкцій, інших нормативно-правових актів, що діють на морському та річковому транспорті, що тягне за собою застосування заходів дисциплінарної відповідальності за факти порушень.

Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у наказі не зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, відсутні посилання на конкретні підпункти посадової інструкції, з якою її було ознайомлено лише через п`ять місяців обіймання посади, та нею не було допущено будь-яких порушень під час виконання трудових обов`язків та Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Посадова інструкція професіонала з розвитку персоналу І категорії управління розвитку персоналу та соціальної роботи департаменту мотивації праці та соціально- кадрових відносин № Б/К-1-07-УРПтаСР-07 була затверджена 01.07.2022 та доведена до позивачки 16.08.2022. Згідно п. 3 Аркушу обліку змін згідно наказу від 09.10.2023 № 675-ОП у назві та по тексту слова «професіонал з розвитку персоналу І категорії» замінено на словосполучення «фахівець з питань персоналу І категорії; слова «управління розвитку персоналу та соціальної роботи» замінено на словосполучення «відділ кадрової політики сектор обліку плавскладу, скорочену назву «УРПтаСР» замінено на «ВКП-СОП», із чим позивачку було ознайомлено 03.11.2023.

З огляду на викладене, змін зазнала лише назва посади позивачки, у зв`язку із чим до посадової інструкції були внесені відповідні зміни, тоді як посадові обов`язки позивачки залишились незмінними.

Згідно із п. 4.2 Посадової інструкції, завданням професіонала з розвитку персоналу І категорії з інших питань: виконує інші завдання директора ДМПтаСКВ; веде діловодство за своїм завідуванням; дотримується Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП», умов чинного Колективного договору ПрАТ «УДП», тощо.

Згідно із п.п. «а» п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Працівників ПрАТ «УДП» (Додаток 10 до Колективного договору ПрАТ «УДП» на 2015-2017 роки), працівники зобов`язані працювати сумлінно, дотримуватися дисципліни праці, своєчасно та точно виконувати розпорядження працедавця, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених внутрішніх політик пароплавства (СМЯ, СУБ, СУОП), тощо.

З пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що до її трудових обов`язків входить прийняття заяв працівників про відпустки та звільнення. У зв`язку із введенням воєнного стану у відповідності до ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та за усним розпорядженням директора департаменту ОСОБА_12 було можливо приймати заяви працівників на відпустку та звільнення від родичів.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , працюючий на посаді головного менеджера, підтвердив той факт, що у зв`язку з воєнним станом допускалася подача заяв працівників через месенджери та за розпорядженням керівника ОСОБА_12 через близьких родичів, відповідного письмового розпорядження не бачив.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 , старший інспектор плавскладу, пояснила, що у відповідності до закону у період воєнного стану та усного розпорядження директора департаменту ОСОБА_12 допускалося прийняття заяв працівників від інших осіб.

Отже в судовому засіданні доведено, що за усним розпорядженням керівництва допускалася можливість прийняття заяв працівника від інших осіб, зокрема заяв ОСОБА_2 про відпустку та звільнення від його батька ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2236-ІХ від 15.03.2022 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Всупереч вищевказаному, позивачка приймала заяви від імені працівника ОСОБА_2 , складені та підписані його батьком ОСОБА_3 , про що згідно її письмовим поясненням від 20.09.2023 була обізнана.

Враховуючи викладене, здійснивши аналіз наданих суду доказів, суд дійшов висновку, що позивачка допустила порушення під час виконання посадових обов`язків, які полягали у прийнятті до опрацювання заяв з кадрових питань, написаних третьою особою від імені працівника ОСОБА_2 .

Разом із цим, судом встановлено, що позивачкою надано письмові пояснення за фактом порушень 20.09.2023, що, на думку суду, є датою виявлення порушення, тоді як наказ про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності № 80-С видано 07.11.2023.

З огляду на вказане, оскаржуваний наказ винесений із порушенням строків накладення дисциплінарного стягнення, передбачених ст. 147 КЗпП України, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на зміст оскаржуваного наказу доводи відповідача щодо інших порушень, які полягають у включенні до наказу про відпустку інформації згідно заяви ОСОБА_2 від 31.07.2023, попередньо непогодженої директором департаменту, а також неповідомлення про неповернення ОСОБА_2 на територію України після закордонного рейсу, суд до уваги не приймає.

Обставини мобінгу відносно позивачки з боку відповідача свого підтвердження у судовому засідання не знайшли.

Судові витрати

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір 1211,20 грн згідно платіжної інструкції від 28.01.2024.

З огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Витрати на правничу допомогу підтверджено ордером від 17.10.2023, витягом з угоди про надання правничої допомоги № 040 від 17.10.2023, актом надання правової допомоги № 1 від 27.11.2025 на суму 5000 грн та квитанцією № 264597441 від 29.03.2024 на суму 5000 грн, а тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське Пароплавство» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати наказ ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 07.11.2023 № 80-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу ДМП та СКВ Гуцал Ольги» про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани до фахівця з питань персоналу І категорії сектору обліку плавскладу департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни.

Стягнути з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна