КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/6801/2026
У Х В А Л А

17 березня 2026 року місто Київ

справа №363/6127/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2025року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Чіркова Г.Є., повний текст ухвали складено 26 грудня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2025 року провадження у справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 07 січня 2026 року подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2025року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги в новій редакції, із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в особи, яка подає апеляційну скаргу, яка повинна відповідати вимогам ст.356 ЦПК України та надання її копії та копії доданих матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року направлялася позивачу ОСОБА_1 05 лютого 2026 року за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , яка була зазначена в апеляційні скарзі особисто ОСОБА_1 .

Однак конверт з ухвалою повернувся на адресу суду з відміткою від 19 лютого 2026 року «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, 05 лютого 2026 року ухвала Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року направлялася позивачу ОСОБА_1 за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , яка була зазначена в апеляційні скарзі особисто ОСОБА_1 .

Однак конверти з ухвалою повернулися на адресу суду з відміткою від 21 лютого 2026 року «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 20 грудня 2023 року у справі №725/7357/21, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Європейський суд з прав людини у справах «Каракуця проти України» та «Пономарьов проти України» звертав увагу на те, що заявники мають виявити належну зацікавленість у розгляді їхньої справи, в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього кодексу застосовуються положення ст.185 цього кодексу.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не цікавилася рухом даної справи, про що свідчить відсутність будь-яких звернень до суду з метою отримання інформації про постановлення ухвали за наслідком розгляду апеляційної скарги.

При цьому, слід зазначити, що дані про хід апеляційного провадження є доступними як при безпосередньому зверненні до суду так і через мережу інтернет (Єдиного державного реєстру судових рішень, на веб-сайті «Судова влада» чи сайті Київського апеляційного суду).

Але жодних дій направлених на розгляд справи в установленому законом порядку позивачем не вчинено. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення особою, що подала апеляційну скаргу своїх процесуальних прав. Такі дії порушують права інших учасників розгляду щодо можливості вирішення спору.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою суду від 04 лютого 2026 року усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2025року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Чіркова Г.Є., повний текст ухвали складено 26 грудня 2025року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: