Провадження № 2/638/4540/26
11 березня 2026 року м.Харків
Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кутоманової К.С.,
представника позивача Куніч Т.В.,
третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
23 грудня 2025 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позов мотивований тим, що Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на первинному обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування.
Мати дитини - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в управлінні соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, фактично проживала у гуртожитку для внутрішньо переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час місце її перебування не відоме.
Відомості про батька дитини внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
ОСОБА_2 відмовилася забирати новонароджену дитину із пологового будинку, про що 07.01.2025 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовились забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Свій намір пояснила тим, що не зможе забезпечити дитині належні умови проживання та не має коштів на його утримання.
За 10 місяців перебування дитини на обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району мати жодного разу не зверталася з приводу повернення сина на виховання у її родину, не цікавилась його життям та здоров`ям. Місце її перебування не відоме. Дані обставини свідчать про ігнорування ОСОБА_2 потреб малолітнього ОСОБА_4 , а також грубим порушенням його прав, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав.
Ухвалою Шевченківського районного суду від 09 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 .
Відповідач у судове засідання вдруге не з`явилась, про дату, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, судові повістки, які направлялися судом на адресу останноього відомого місця проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки відповідач суду не повідомила, процесуальним правом на подання відзиву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надала.
Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Ураховуючи повторну неявку належним чином повідомлену про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзиву, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача та третьої особи вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції 17.01.2025, батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Відповідно до заяви батьтків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 відмовилась забирати свою дитину хлопчика ОСОБА_6 (ім`я та по батькові не зазначено), ІНФОРМАЦІЯ_1 з пологового закладу у зв`язку з тим, що не має фінансової спроможності забезпечувати свою дитину.
Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України від 07.01.2025 про дитину, яку батьки ( матір або батько), інші родичі або законний представник мати ОСОБА_2 відмовилась забирати дитину з пологового будинку, з акушерського відділення КНП "МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова" ХМР.
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.12.2025 за відомостями Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з відповіддю з Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 10.12.2025 №4526/0/314-25 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 27.12.2024 за фактичною адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до рішення ХМР Виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей надано дозвіл служб у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей ХМР здійснити в першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові СМУМЮ реєстрацію народження малолітньої дитини на підставі акта закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько) інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, від 07.01.2025, вказавши прізвище - ОСОБА_6 , ім`я - ОСОБА_7 , по батькові - ОСОБА_8 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Харківська область, м. Харків, батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 .
Згідно із медичним свідоцтвом про народження №1 МОЗ КНП "МКЛНМД ім. проф. О.І. Мещанінова" ХМР від 07.01.2025 підтверджується, що ОСОБА_2 , народила ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15:59 годині хлопчик вагою 2000 грамів, дитина народилась доношена на 36 тижні вагітності.
Відповідно до рішення Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету ХМР від 29.01.2025 №32 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на обліку потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та виявила бажання опікуватись малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.05.2025 № 233 було встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Опікуном призначено ОСОБА_1 . У подальшому опікун планує усиновити хлопчика.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
В даному випадку неможливо надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки Департамент, як орган опіки та піклування виступає позивачем по справі. Натомість питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 09.12.2025.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.12.2025 Служба у справах дітей по Шевченківському району вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як встановлено вище, відповідач по справі відмовилася забирати дитину із пологового будинку, про що 07.01.2025 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовились забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Свій намір пояснила тим, що не зможе забезпечити дитині належних умов для проживання та не має коштів на його утримання.
За 10 місяців перебування дитини на обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району мати жодного разу не зверталася з приводу повернення сина на виховання у її родину, не цікавилась його життям та здоров`ям. Місце її перебування не відоме.
Позовні вимоги уповноваженого органу про доцільність позбавлення батьківських прав відповідає встановленим до нього вимогам, підписаний уповноваженою особою, та складений на підставі вивчення всіх обставин справи, у зв`язку із чим суд враховує його під час ухвалення рішення.
Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, доходить висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати малолітню дитину, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Департаменту служб ХМР від 21.05.2025 №233 було встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Опікуном призначено ОСОБА_1 , яка разом з малолітнім ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини.
Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил).
Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 відмовилась від виконання своїх батьківських обов`язків, інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, суд вважає за можливе відповідно до рішення виконавчого комітету ХМР від 21.05.2025 №233 ОСОБА_1 опікуватись малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бути отримувачем аліментів на утримання дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з роз`ясненнями наданими в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері.
Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач просить стягнути з відповідача на користь опікуна аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника аліментів, опікуна, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, який є необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини, а саме у розмірі 1/3 частки від всіх доходів платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
У відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави в сумі 1 211 грн 20 коп. за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 1211 грн 20 коп за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав), а всього 2 422 грн 40 коп.
Керуючись ст. 4-5, 12-13, 76, 81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд
Позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття з перерахуванням коштів на користь опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 .
Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 23.03.2026.
Суддя О. В. Поляков