УХВАЛА

19 березня 2026 року

м. Київ

справа № 363/2594/16-ц

провадження № 61-3230ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - ОСОБА_2 , на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та визнання права власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та визнання права власності.

У червні 2024 року ОСОБА_3 подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, стягнення грошової компенсації.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 серпня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, визнання за ОСОБА_1 , права власності на житловий будинок та земельну ділянку та стягнення грошової компенсації на користь ОСОБА_3 , об`єднавши позови в одне провадження.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 лютого

2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 04 лютого 2026 року, первісну позовну заяву задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки загальною площею 0,0706 га, кадастровий номер :15:021:0101 в порядку поділу майна подружжя.

У задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задоволено частково.

Ухвалено у справі додаткове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині заяву залишено без задоволення.

У березні 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - ОСОБА_2 , на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

До касаційної скарги додано довіреність на представництво інтересів

ОСОБА_1 , де не зазначено відповідних відомостей про його представника - ОСОБА_2.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

З наданої довіреності неможливо встановити, що ОСОБА_2 є адвокатом, тому заявнику необхідно надати для суду документи на підтвердження повноваження адвоката.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - ОСОБА_2 , на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець