ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/29/26 Справа № 199/289/17-ц Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
УХВАЛА

18 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Красвітна Т.П.,

Учасники справи:

заявник/позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Дніпропетровська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України,

розглянув без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана заява ОСОБА_1 про встановлення строку та способу виконання Постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Руденко В.В.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

11 січня 2017року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до прокуратури Індустріального району м. Дніпро та Державної казначейської служби України з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18 000,00доларів США та моральної шкоди в розмірі 342 400,00грн.

В обґрунтування позову заявник вказував що 20 жовтня 2006року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська Новіков Ю.М. порушив кримінальну справу № 64061766 за ч. 2 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_1 у липні 2006року квартирою АДРЕСА_1 квартира на підставі завідомо неправдивого експертного висновку про те, що нібито Спірну квартиру відчужено за попередньою домовленістю ОСОБА_1 з ріелтором ОСОБА_2 , яка діяла за підробленою довіреністю від імені власника квартири ОСОБА_3 , без відома останнього.

В межах кримінального провадження: 06 грудня 2006року ОСОБА_1 був затриманий за підозрою в скоєнні злочину та дві доби знаходився в Ізоляторі тимчасового тримання по день звільнення 08 грудня 2006року; з 08 грудня 2006року до ОСОБА_1 обрано запобіжний захід підписка про невиїзд; 12 грудня 2006року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого у кримінальній справі № 36061032 в скоєнні особливо тяжкого злочину передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України; 18 грудня 2006року накладено арешт на все належне ОСОБА_1 майно; 17 лютого 2007року постановою слідчого провадження у кримінальній справі № 36061032 закрито через недоведеність ОСОБА_1 в скоєнні злочину; однак 12 січня 2014року постанову слідчого про закриття провадження скасовано постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014року; 25 березня 2014року щодо кримінального правопорушення внесені відомості до ЄРДР за № 0000218; 11 серпня 2014року скасована постанова від 12 грудня 2006року про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого у кримінальній справі № 36061032 так як на підставі декількох комісійних судово-почеркознавчих експертиз встановлено належність підпису в довіреності на продаж Спірної квартири саме власнику квартири ОСОБА_3 ; та 17 вересня 2015року постановою закрито кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння Спірною квартирою з боку ОСОБА_1 за відсутністю події злочину.

Позивач стверджував що сам факт закриття кримінального провадження через відсутність події злочину є правовою підставою для відповідальності на підставі пункту другого статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»-Закон.

Спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 пов`язував із порушенням його прав через незаконне перебування під кримінальним переслідуванням з 20 жовтня 2006року по 17 вересня 2015року, що доведено та зафіксовано в постанові про закриття провадження. Розмір моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що він докладав значних зусиль для доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину, якого не вчиняв, протягом значного проміжку часу ОСОБА_1 знаходився у стані інформаційного та емоційного стресу. Та відновлення нормальних життєвих зв`язків для нього носило надзвичайний характер і було дуже тривалими.

Короткий зміст судових рішень судів трьох інстанцій

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 104 000,00грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025року касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року в такій редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 104 000 (сто чотири тисячі) гривень 00 копійок».

В іншій частині постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року залишено без змін.

Заяви та клопотання подані учасниками справи

11 листопада 2025року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення строку та порядку виконання постанови суду апеляційної інстанції в порядку статті 267 ЦПК України, яка обґрунтовувалась тим, що Головне управління ДКСУ у Дніпропетровській області як територіальний підрозділ Державної казначейської служби України, зловживаючи своїм становищем, будучи наділеним владними управлінськими функціями, будучи єдиним розпорядником бюджетних коштів з яких позивачеві має бути відшкодована моральна шкода висловлює відкриту, неприховану зацікавленість у невиконанні рішення суду.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту заяви дійшов висновку про те, що заява про встановлення строку та порядку виконання рішення не підлягає задоволенню.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно статті 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.

Розглянувши доводи клопотання ОСОБА_1 про встановлення строку та порядку виконання рішення, апеляційний суд не знаходить підстав для встановлення строку та порядку виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року.

Заразом, як вбачається з матеріалів справи, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025року постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 104 000 (сто чотири тисячі) гривень 00 копійок».

Тож, враховуючи зміну судом касаційної інстанції абзацу резолютивної частини постанови апеляційного суду та зазначення його в новій редакції, суд, який ухвалив рішення, в розумінні статті 267 ЦПК України, є суд касаційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення строку та порядку виконання рішенняслід відмовити.

Керуючись ст. 267 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення строку та способу виконання Постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2026року.

Судді: