Справа № 165/2351/24
Провадження № 6/165/15/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську подання Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міністерства юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України

встановив:

Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міністерства юстиції звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №76834530 з виконання виконавчого листа №165/2351/24, виданого Нововолинським міським судом 26 листопада 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь МТСБ України в порядку регресу 81322,62 грн. сплаченого страхового відшкодування та 2280 грн. витрат понесених на встановлення розміру заподіяної шкоди, а всього 83602,62 грн. Рішення боржником не виконано, а з отриманих відповідей встановлено, що боржник не працює, пенсії та інших доходів не отримує, на рахунках ОСОБА_1 кошти відсутні. При цьому встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить транспортний засіб АЗЛК 21412, ХЕТЧБЕК, 1989 року випуску, а за повідомленням Державної міграційної служби України від 09 лютого 2026 року ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 28 березня 2012 року. Неодноразово, на адресу проживання боржника надсилалися виклики для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являється та про причини своєї неявки не повідомляє. З огляду на те, що рішення суду боржником тривалий час не виконується, просить суд тимчасово обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним вищевказаних зобов`язань.

Головний державний виконавець ВДВС у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міністерства юстиції Непомнящих О. подала письмову заяву про розгляд подання у відсутності представника відділу (а.с.66).

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 червня 2018 року на виконанні у ВДВС у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №76834530 з виконання виконавчого листа №165/2351/24, виданого Нововолинським міським судом 26 листопада 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь МТСБ України в порядку регресу 81322,62 грн. сплаченого страхового відшкодування та 2280 грн. витрат понесених на встановлення розміру заподіяної шкоди, а всього 83602,62 грн. (а.с. 68-69).

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч.1 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Із змісту вимог ст.33 Конституції України, ст. 13 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України», в їх системному зв`язку, вбачається, що право особи на свободу пересування може бути обмежено у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів подання суд встановив, що державним виконавцем на адресу боржника надсилалися виклики з метою явки до виконавця та надання пояснень про причини невиконання рішення суду (а.с.70). Згідно з актами державного виконавця у визначену дату та час боржник ОСОБА_1 за викликом виконавця не з`являвся (а.с. 71-72).

Державний виконавець у клопотанні зазначає, що ОСОБА_1 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 28 березня 2012 року, виданий органом 0711, однак підтверджень того, що зазначений паспорт на час постановлення ухвали дійсний і останній в останні кілька років (в період дії воєнного стану в Україні) перетинав кордон України, матеріали клопотання не містять.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, в поданні державним виконавцем не наведено жодних документально підтверджених обставин, які об`єктивно свідчили б про наявності у ОСОБА_1 можливості перетнути державний кордон та про намір останнього вибути за межі України саме з метою уникнення виконання рішення суду.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладеного та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, суд, з огляду на встановлені обставини, приходить висновку, що подання є необгрунтоване та таке, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.258, ст.260, ст.261 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні подання Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міністерства юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк