Справа № 603/589/25
Провадження №2/603/24/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, у якому просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, що залишилися після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га, яка була передана їй у приватну власність рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 13.06.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Вказану спадщину прийняв брат спадкодавця ОСОБА_5 (батько позивача). Проте ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя не оформив своїх прав на це спадкове майно. Після смерті його батька ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначена вище земельна ділянка, яку прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_3 (мати позивача), оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя також не оформила своїх спадкових прав на це майно.

Він є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом та у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, на його замовлення на підставі зазначеного рішення Григорівської сільської Ради народних депутатів виготовлено технічну документацію із землеустрою, згідно з якою земельним ділянкам площею 0,2522 га та 0,1268 га присвоєно кадастрові номери :02:002:0293 та :02:002:0295. Проте він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 за життя не завершила процедуру приватизації та не зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позов, визнати за ним право на завершення процедури приватизації зазначених земельних ділянок у порядку спадкування та право на реєстрацію за ним права власності (речового права).

Ухвалою суду від 12.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Тернопільського державного нотаріального архіву копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того, цією ухвалою у Монастириської державної нотаріальної контори витребувано інформацію про те, чи заведено спадкові справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 02.12.2025 року витребувано у Державного нотаріального архіву Тернопільської області копію спадкової справи № 25, заведеної до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій є свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВ № 148039 (реєстровий № 135), видане 30.01.2001 року ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 23.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача та залучено до участі у цій справі співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.01.2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи, зареєстрованої Монастириською державною нотаріальною конторою у реєстрі за № 135, заведеної до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також цією ухвалою у Монастириської державної нотаріальної витребувано витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.01.2001 року ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Микулич І. В. у судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача надіслав на адресу суду заяву, у якій вказує, що відповідач погоджується з обставинами, викладеними у позові, та визнає позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Окрім того, представник Григор`євої Л. В. просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника Монастириської міської ради. З обставинами, викладеними у позовній заяві, Монастириська міська рада погоджується та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Суд установив такі обставини.

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 уклали шлюб 10.04.1959 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим повторно 16.03.1984 року. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 11.02.1976 року, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Як видно зі змісту витягу з рішення третьої сесії двадцять другого скликання Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 13.06.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», цим рішенням безкоштовно передано у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та особистих підсобних господарств громадян с. Григорів згідно з додатком.

Відповідно до списку громадян с. Григорів, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування (додаток до вказаного рішення), ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 09.03.1999 року.

Згідно з відповіддю Державного нотаріального архіву Тернопільської області № 920/01-21 від 27.11.2025 року Монастириська державна нотаріальна контора 05.07.2000 року завела спадкову справу № 362 до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів вказаної спадкової справи видно, що ОСОБА_4 за життя склала заповіт, посвідчений 04.04.1996 року секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області Гулькою Н. Г., яким заповіла ОСОБА_2 належні їй житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,85 га, які розташовані у с. Григорів Монастириського району.

Як видно зі змісту довідки виконкому Григорівської сільської ради № 196 від 30.06.2000 року, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , а також займалася похованням останньої.

05.07.2000 року Монастириська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 910) на належний ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями у с. Григорів Монастириського району Тернопільської області.

Окрім того, 30.01.2001 року Монастириська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_5 (батько позивача) свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВР № 148039 (реєстровий № 135) на належне його сестрі ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) у колективній власності с. с. «Хлібороб» села Григорів Монастириського району Тернопільської області.

Згідно з відповіддю Державного нотаріального архіву Тернопільської області № 976/01-21 від 11.12.2025 року видане ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину не долучено до спадкової справи № 362 від 05.07.2000 року, заведеної до майна ОСОБА_4 .

Як видно зі змісту відповіді Монастириської державної нотаріальної контори № 34/01-16 від 10.01.2026 року, відсутня можливість у формуванні витягу зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_4 . Натомість до відповіді долучено інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 84047676 від 03.02.2026 року та Витяг про реєстрацію в Садковому реєстрі № 84047730 від 03.02.2026 року.

Зі змісту вказаних документів видно, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 Монастириська державна нотаріальна контора 05.07.2000 року завела спадкову справу № 362 (номер у Спадковому реєстрі 663609), у якій 30.01.2001 року видала свідоцтво про право на спадщину № 135 (номер у Спадковому реєстрі 30065295, бланк АВР № 148039).

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 20.05.2009 року.

Як видно зі змісту довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 122 від 26.08.2025 року, ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_5 разом із ним була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 (мати позивача).

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 520/01-16 від 20.11.2026 року після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкової справи не заведено.

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 01.11.2023 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 123 від 26.08.2025 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала одна у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю Монастириської державної нотаріальної контори № 520/01-16 від 20.11.2026 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 94 за 2024 рік.

З матеріалів вказаної спадкової справи видно, що 17.04.2024 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся її син ОСОБА_1 (позивач).

Водночас відповідач ОСОБА_2 17.04.2024 року подала заяву про відмову від прийняття належної їй частки у спадщині після смерті її матері ОСОБА_3 на користь сина померлої ОСОБА_1 .

22.06.2024 року ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належні ОСОБА_3 земельні ділянки площею 1,5082 га та 0,4007 га з кадастровими номерами :01:001:0032 та :01:003:0454, а також на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Зі змісту витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 01.10.2025 року видно, що 29.09.2025 року ПП «Землі Придністров`я» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2522 га з кадастровим номером :02:002:0293, розташовану у с. Григорів Чортківського району Тернопільської області.

Окрім того, зі змісту витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-025 від 21.10.2025 року видно, що 08.10.2025 ПП «Землі Придністров`я» також розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1268 га з кадастровим номером :02:002:0295, розташовану у с. Григорів Чортківського району Тернопільської області.

Листом № Б-1240/05-01 від 10.11.2025 року Монастириська міська рада відмовила позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2522 га та 0,1268 га, розташовані у с. Григорів. Відмова у затвердженні технічної документації мотивована тим, що наданими документами не підтверджується те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначених земельних ділянок після смерті ОСОБА_4 , яка зазначена у витягу з рішення Григорівської сільської Ради від 13.06.1995 року.

Інформаційним листом № 493/01-16 від 04.11.2025 року завідувач Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В. І. відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на земельні ділянки площею 0,2522 га та 0,1268 га, що залишилися після смерті його матері ОСОБА_3 . Відмова у вчиненні нотаріальних дій мотивована тим, що ОСОБА_4 , якій рішенням Григорівської сільської Ради народних депутатів від 13.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, за життя не розробила технічну документацію та не зареєструвала речове право на неї. Водночас брат спадкодавця ОСОБА_5 за життя не оформив своїх прав на вказане спадкове майно. Також не оформила своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку дружина ОСОБА_5 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно з ч. 1 ст. 537 ЦК Української РСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно з правилами ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину (ст. 560 ЦК Української РСР).

У ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Абзацом 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21.

У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269).

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Установлено, що ОСОБА_4 , серед іншого, належала земельна ділянка площею 0,60 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, передана їй у приватну власність рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 13.06.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Проте ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя не завершила процедуру приватизації цієї земельної ділянки та не зареєструвала речове право на неї.

Зазначену спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її брат ОСОБА_5 (батько позивача) як спадкоємець другої черги за законом, але життя не оформив своїх прав на це спадкове майно. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 дану земельну ділянку успадкувала його дружина ОСОБА_3 (мати позивача) як спадкоємець першої черги за законом, проте за життя також не оформила своїх прав на це спадкове майно.

Після смерті матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, серед іншого, на вищезазначену земельну ділянку, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,2522 га та 0,1268 га з кадастровими номерами :02:002:0293 та :02:002:0295, розташовані на території с. Григорів Чортківського району Тернопільської області. Вказану спадщину прийняв син ОСОБА_3 ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом, оскільки у шестимісячний строк після смерті матері звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Водночас дочка спадкодавця ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право на завершення процедури приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування, у тому числі право на реєстрацію за ним права власності (речового права) на ці земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 530, 534, 537, 548, 549, 560 ЦК УРСР, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування, у тому числі право на реєстрацію за ним права власності (речового права) на:

земельну ділянку площею 0,2522 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Григорів Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:002:0293;

земельну ділянку площею 0,1268 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Григорів Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:002:0295.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Повне рішення суду складено 17.03.2026 року.

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова