Справа № 344/708/26
Провадження № 2-н/344/151/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

17 березня 2026 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., вивчивши матеріали заяви Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за опалення місць загального користування будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 січня 2026 року заявник Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго»звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за опалення місць загального користування будинку у розмірі 5 204,82 грн.

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, суддя виходить з наступного.

Згідно пункту 3 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано якщо, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Пункт 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення статті, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У поданій заявником заяві про видачу судового наказу зазначена наступна адреса боржника: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог частини четвертої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно Відповідно до довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради від 11 лютого 2026 року, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання щодо ОСОБА_1 .

З відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області, що надійшли до суду 18 лютого 2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться.

Згідно відповіді № 2459911 від 13 березня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом пункту 5 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Законодавством України не передбачено застосування спеціальної позовної давності до вимог у сфері житлово-комунальних послуг загалом та щодо теплопостачання зокрема.

Тому до відносин щодо надання послуг теплопостачання застосовують загальний строк позовної давності, який становить 3 роки.

У поданій заявником заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржника заборгованість за послуги теплопостачання у загальному розмірі 5204,82 грн станом на 01 грудня 2025 року.

Згідно розрахунку боргу за теплоенергію, станом на 01 грудня 2022 року заборгованість становить 1088,28 грн.

Заявник просить стягнути суму заборгованості, яка включає суму боргу до 01 серпня 2022 року, що перевищує позовну давність для такої вимоги.

Тому зазначений розмір заборгованості у розмірі 5204,82 грн виходить за межі трьохрічного строку, тобто за межі строку позовної давності, оскільки заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання подана до суду 14 січня 2026 року.

Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої сторони та суд позбавлені можливості додатково збирати докази, з`ясовувати додатково обставини правовідносин.

Відтак, враховуючи те, що заявник подав заяву про видачу судового наказу на заборгованість, частина якої сформувалася за межами строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З метою недопущення порушення цивільних прав та інтересів заявника суддя вважає за необхідне роз`яснити Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про наявність права звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 166, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за опалення місць загального користування будинку.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.