Провадження №: 6/336/141/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого Коваленко П.Л., за участі секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши заяву Державної судової адміністрації України, боржник ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И В:

Державна судова адміністрація України, в інтересах якої діє Богуш П.М., звернулась до суду із заявою, в якій просить поновити строк пред`явлення до виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2018 у справі №336/6765/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 1841,00 гривень.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2018 у справі №336/6765/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 1841,00 грн. Вказана ухвала направлена до ДСА України на виконання. Заявник зазначає, що в силу об`єктивних причин, ДСА не мала змоги вчасно опрацювати виконавчий лист суду у справі №336/6765/17 з причин надмірного навантаження, недостатності працівників, їх хвороби, впровадження на території України карантинних обмежень, введення на території України воєнного стану. Стверджує, що ці обставини ускладнювали направлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені законодавством.

Посилаючись на викладені обставини просить заяву задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому ЦПК України порядку.

Представник Державної судової адміністрації України в прохальній частині заяви просив її розгляд здійснювати без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2018 у справі цивільній №336/6765/17, провадження №2/336/541/2018 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості постановлено застосувати до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у виді штрафу, у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - у сумі 1841,00 грн., стягнувши його в дохід держави. Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після здійснення примусового виконання.

Ухвалу отримано заявником 07.12.2018, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду, є виконавчими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в иконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до статті 433 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вирішуючи питання про наявність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Судом встановлено, що тримісячний строк пред`явлення до виконання ухвали суду від 20.08.2018 сплив 05.11.2018.

Стягувач Державна судова адміністрація України звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання лише 06.03.2026, тобто більш ніж через сім років.

Аналіз змісту ч. 1 ст. 433 ЦПК України дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи встановлено, що заявник посилається на велику завантаженість, відсутність достатньої кількості працівників, їх хворобу, однак не надає належних та допустимих доказів, які в силу статей 77, 80, 81 ЦПК України об`єктивно давали б можливість суду зробити висновок про те, що строки пред`явлення виконавчого документу до виконання були пропущені заявником з поважних причин.

Докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію заявником своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин у суду немає підстав вважати поведінку заявника такою, що не залежала від його волі, і підстав вважати причину пропуску строку подання виконавчого листа до виконання поважною. Відтак, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Враховуючи, що судом причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем визнано неповажними, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання..

Керуючись ст.ст. 431, 433 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Державної судової адміністрації України, боржник ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: П.Л. Коваленко