Справа № 467/380/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2026 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, Арбузинським районним судом було здійснено запит до Центру надання адміністративних послуг м. Південноукраїнська щодо щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно повідомлення Центру надання адміністративних послуг м. Південноукраїнська № 780 від 24 березня 2026 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 20 червня 2011 року по 05 січня 2026 року. Знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю.

А як наслідок, вважаю наявними обставини, що передбачені п. 1, 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, що дозволяють відмовити у видачі судового наказу, виходячи, зокрема, із такого.

Згідно із положеннями ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони мають усі фізичні і юридичні особи.

За правилами ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Очевидно, що боржником за заявою про видачу судового наказу є фізична особа.

За ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Проте, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

А згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між боржником та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність, у даному випадку боржника, не припинилася. Спадкоємці померлого боржника на момент початку провадження у справі не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Із системного аналізу зазначених норм права випливає, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення вимоги до особи, яка на час звернення із заявою до суду померла, внаслідок якого її правоздатність, відповідно до вимог ст. 46 ЦПК України, припинилася.

Як убачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 знятий з реєстраційного обліку 05 січня 2026 року, у той час, як заявник пред`явив до нього вимогу 20 березня 2026 року.

За такого, відсутня можливість встановити спадкоємців боржника та виконати вимоги ст. 55 ЦПК України, оскільки за таких обставин боржник не був і не міг бути учасником цивільної справи за заявою, поданою до суду 20 березня 2025 року, тобто після його смерті, так як підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку.

Як наслідок, справа за заявою, яка подана вже після смерті учасника справи, не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, а тим більше за правилами наказного провадження.

Тож, вважаю дійсними обставини, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, що, у свою чергу, вказує на наявність підстави для відмови у видачі судового наказу, що прямо випливає із положень п. 4 ч. 1 ст. 165 того ж Кодексу.

При цьому, вважаю за необхідне роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з позовом до спадкоємців померлого боржника у порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України згідно правил, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Окрім цього, заявник праві клопотати про повернення судового збору, сплаченого ним за подання заяви про видачу судового наказу, шляхом подання письмової заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 258-261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявнику, що згідно із положеннями ст. 7 Закону України «Про судовий збір» він має право подати до Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання про повернення сплаченої ним суми судового збору.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, що передбачені п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала згідно ч. 2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або ж через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина Явіца