Номер провадження 2/754/1227/26
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича,

про захист прав споживачів шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Стислий виклад позицій сторін

4 липня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - Позивачка) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (надалі - Відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 19188, вчиненого 18.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості в розмірі 13 462,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства. Позивачка зазначає, що в травні 2025 р. у застосунку "Дія" дізналась, що відносно неї відкрито виконавче провадження та накладено арешт на банківський рахунок в АТ КБ "ПриватБанк". З державного реєстру виконавчих проваджень їй стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В., розглянуто заяву стягувана ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" про відкриття виконавчого провадження та стягнення боргу у сумі 13462, 00 грн на підставі виконавчого напису № 19188, виданого 18.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною та відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 від 11.08.2021р. Копію виконавчого напису № 19188 від 18.05.2021 було отримано з Державного реєстру виконавчих проваджень.

Позивачка стверджує, що кредитних договорів з Відповідачем не укладала, про відступлення права вимоги та наявність боргу її не повідомляли. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис вчинено 18.05.2021 року на договорі, який не був нотаріально посвідчений, тобто після того, як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині можливості вчинення виконавчих написів на не нотаріально посвідчених кредитних договорах. Таким чином, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. У зв`язку з цим Позивачка просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

04 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". Разом із позовною заявою Позивач подала клопотання про розгляд справи за участю сторін (у судовому засіданні з повідомленням/викликом сторін) або за правилами загального позовного провадження.

28 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючої судді Коваленко І.І. постановив ухвалу про відкриття провадження у справі. Суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд відмовив Позивачу в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, оскільки справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами (пункт 5 частини шостої статті 19 ЦПК України). У цій справі розмір заборгованості за виконавчим написом становить 13 462,00 грн, що не перевищує встановлений ліміт, спір стосується порядку вчинення нотаріальних дій, тому обставини справи, що входять до предмету доказування, можуть бути встановлені без усних пояснень Позивачки та її представника.

Копію ухвали про відкриття провадження було доставлено до електронного кабінету представника Позивачки, Відповідача та приватного виконавця 29 липня 2025 року.

Також суд надсилав копію ухвалупро відкриття на адресу приватного нотаріуса, поштове відпправлення првернулось з відміткою "відсутній за вказаною адресою", що є належним повідомленням.

У зв`язку з ненаданням Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, Суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

18.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19188, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 765510463 від 05.11.2018 року. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 13 462,00 грн

Вказаний договір укладено у простій письмовій формі та не було нотаріально посвідчено.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. 11.08.2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2. Надалі, у зв`язку з припиненням діяльності виконавця Закорко В.В., 29.01.2025 року виконавче провадження № НОМЕР_2 було прийнято приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В.. В межах даного провадження приватним виконавцем Нордіо В.В. 26.05.2025 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Спір у справі виник з приводу наявності правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису на борговому документі та безспірності суми стягнення.

ОЦІНКА СУДУ

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першої статті 16 ЦК України).

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 липня 2020 року № 7-р(I)/2020 зазначив, що нотаріальна дія, як вчинення виконавчого напису, є альтернативним позасудовим способом захисту цивільних прав, а виконавчий напис нотаріуса - самостійною підставою для задоволення вимог кредитора шляхом стягнення грошових сум або витребування майна від боржника за цим виконавчим документом, якщо така вимога є безспірною (абзац восьмий підпункту 2.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону).

У главі 14 "Вчинення виконавчих написів" Закону України "Про нотаріат" врегульовано питання стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом (стаття 87); умов вчинення виконавчих написів (стаття 88); змісту виконавчого напису (стаття 89); порядку стягнення за виконавчим написом (стаття 90); строку пред`явлення виконавчого напису (стаття 91).

Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом (пункт 71 постанови від 19 листопада 2025 року у cправі № 916/3006/17, провадження № 12-42звг25). Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (пункт 95 постанови від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21).

Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (пункти 20, 22 постанови Велика Палата Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19)).

Велика Палата Верховного Суду також роз`яснила, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанови від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18)).

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", яка набрала чинності 10.12.2014. Цією постановою було доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Надалі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14 (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21).

Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 480.

Водночас Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання щодо втрати чинності постановою № 662 та правових наслідків прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14, підтримала правовий висновок, наведений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, що за обставин, коли оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (пункт 93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21).

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, що розглядається, оспорюваний виконавчий напис від 18 травня 2021 року вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим. Саме тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Це є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (такий саме висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 713/199/25, провадження № 61-15764св25).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Застосовуючи вказаний принцип змагальності до обставин цієї справи, суд зазначає, що з огляду специфіку спорів щодо оскарження виконавчих написів, обов`язок доведення правомірності своїх дій та безспірності заборгованості покладається на кредитора. Відповідач мав надати суду належні та допустимі докази того, що на момент його звернення до нотаріуса борг був безспірним, а подані документи відповідали чинному законодавству. Проте Відповідач, якому було встановлено строк на подання заяв по суті, своїм процесуальним правом не скористався та відзив на позовну заяву до суду не подав. Суду не надано жодного доказу на спростування аргументів Позивача, підтвердження факту нотаріального посвідчення кредитного договору, безспірності заявленої до стягнення суми чи загальної законності оспорюваного виконавчого напису.

Натомість Позивачка належним чином обґрунтувала та довела, що оспорюваний виконавчий напис від 18 травня 2021 року було вчинено на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений. Ця нотаріальна дія відбулася вже після того, як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було скасовано відповідні положення законодавства, отже, нотаріус мав повноваження вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах виключно у випадку їх нотаріального посвідчення.

Ураховуючи те, що обов`язок доказування покладається на обидві сторони, і Відповідач жодним чином не спростував заявлених позовних вимог і не довів правомірності стягнення, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню .

Щодо судового збору

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Верховний Суд у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-4126св19) та від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/21 (провадження № 61-7362св22) виклав правові висновки щодо застосування частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши, що особа звільняється від сплати судового збору за подання позову до кредитора про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд роз`яснив, що такі позовні вимоги стосуються захисту прав споживача кредитних послуг, спрямовані на оспорювання розміру заборгованості, визначеного у виконавчому написі.

Позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову про захист прав споживачів, тому відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір за вимогу немайнового характеру підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання (ВПО): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (02094 м.Київ, вул. Хоткевича Гната, буд.12, офіс 177/ ), треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19188, вчинений 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості в загальному розмірі 13 462,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 12, офіс 177) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина перша статті 355 ЦПК України) шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України). У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Повне рішення підписано 16.03.2026

Суддя Інна КОВАЛЕНКО