УХВАЛА

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 569/25025/23

провадження № 61-8574ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 29 травня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Науково-дослідний проектно-пошуковий та геологорозвідувальний кооператив «ГЕОЛОГ», про визнання незаконним і скасування рішення Рівненської міської ради,

УСТАНОВИВ:

1. 03 липня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у цивільній справі № 569/25025/23.

2. Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено позивачці строк для усунення наявних у ній недоліків. Позивачка повинна була надіслати до Верховного Суду:

- докази на підтвердження підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення;

- уточнену касаційну скаргу, у якій чітко зазначити підстави касаційного оскарження та навести відповідне обґрунтування з посиланням на конкретні пункти частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

3. На виконання вимог ухвали Верховного Суду позивачка подала уточнену касаційну скаргу, в якій зазначила підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 65 Сімейного кодексу України (далі - СК) у правовідносинах щодо укладення договору про спільну діяльність, стороною якого є один із подружжя.

4. Разом з уточненою касаційною скаргою позивачка подала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка мотивована тим, що 03 червня 2026 року позивачка отримала оскаржувану постанову, відомості про що містяться в матеріалах справи. Проте, доказів на підтвердження зазначених обставин позивачкою не надано.

5. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК).

6. Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

7. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК).

8. Верховний Суд вважає, що встановлений процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги слід продовжити на десять днів із дня вручення позивачу копії цієї ухвали.

Щодо строку на касаційне оскарження.

9. У заяві міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що позивачка отримала оскаржувану постанову 03 червня 2026 року, проте на підтвердження зазначеної обставини доказів не надає.

10. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК).

11. Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить про те, що обставини викладені у заяві про поновлення строку є неповажними, оскільки до касаційної скарги не додано доказів, які б підтверджували обставини поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

12. Матеріали справи № 569/25025/23 на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження в розпорядженні Верховного Суду відсутні.

13. За таких обставин позивачка має надати до суду докази отримання оскаржуваної постанови (зокрема, копії супровідного листа, картку руху документу, копії з матеріалів справи про отримання, чи інше).

Щодо підстав касаційного оскарження.

14. Позивачка зазначила підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 65 СК у правовідносинах щодо укладення договору про спільну діяльність, стороною якого є один із подружжя.

15. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК).

Тлумачення вказаних норм ЦПК дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК в касаційній скарзі має бути мотивовано обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

16. Разом з тим, доводи скарги не містять належного обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

17. Лише вказівки на те, що необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, недостатньо для того, щоб цей суд на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК міг відкрити касаційне провадження. Відповідну підставу слід вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

18. Окрім цього, позивачка в уточненій касаційній скарзі посилається на необґрунтоване залишення без розгляду клопотання про витребування доказів, що на її думку, призвело до неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права (пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК).

19. У разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК (суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи) у касаційній скарзі не вказано, яке саме було заявлено клопотання, яке суд відхилив та щодо встановлення яких саме обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, воно було заявлено, обґрунтувавши при цьому, порушення норм процесуального права.

20. З огляду на вказане позивачка не конкретизувала такі підстави касаційного оскарження як пункти 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК.

21. Відсутність такої конкретизації у касаційній скарзі свідчить про неналежне виконання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК.

22. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК), в окремих випадках не підтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК).

Недоліки, які необхідно усунути

23. Таким чином недоліки касаційної скарги, які мають бути усунені шляхом подання до Верховного Суду:

1) доказів, які підтверджують мотиви клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження;

2) уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК, з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі та уточненням прохальної частини касаційної скарги.

24. У разі подання вказаних документів через підсистему «Електронний Суд» особи, що подають касаційну скаргу, мають надати докази їх надсилання іншим учасникам справи до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» або листом з описом вкладення.

25. У разі подання документів через підсистему «Електронний Суд» позивач має надати докази її надсилання іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома-дев`ята статті 43 ЦПК, до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» або листом з описом вкладення.

26. У разі ж подання таких документів засобами поштового зв`язку, її копії мають бути надані суду відповідно до кількості учасників справи.

27. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК).

28. Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору у повному розмірі.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Продовжити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження на постанову Рівненського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі № 569/25025/23.

2. Запропонувати ОСОБА_1 в строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали привести касаційну скаргу у відповідність з вимогами статті 392 ЦПК шляхом усунення вищевказаних недоліків.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя П. І. Пархоменко