печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення без руху

01 січня 2026 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гуртова Т. І., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 2 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої уповноваженою особою Офісу Генерального прокурора, яка не надіслала на адресу ОСОБА_3 витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 і членами Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч. 2 ст. 192, ч. 1 ст. 364 і ч. 1 ст. 366 КК України, "не пізніше 24 годин після подання заяви" № 20-06 від 20.06.2025, та не розпочала розслідування, діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що порушує право ОСОБА_1 на "ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач звернулася до Офісу Генерального прокурора із заявою № 20-06 від 20.06.2025 про вчинення слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 і членами Вищої ради правосуддя ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч. 2 ст. 192, ч. 1 ст. 364 і ч. 1 ст. 366 КК України (заява отримана 25.06.2025). Однак станом на 04.12.2025 уповноважена особа Офісу Генерального прокурора не внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання вказаної заяви позивача, чим порушила вимоги КПК.

Ознайомившись із позовною заявою, вважаю за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити певні положення, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вона містить наступні недоліки:

- не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відсутній перелік доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, матеріали справи не містять належно засвідчених додатків, у зв`язку із чим, суддя дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги передбачені ч. 4 ст. 95, ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

При цьому, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Постановою пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Аналогічна правова позиція визначена і у ст. 23 Цивільного кодексу України.

При цьому п. 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Також у роз`ясненнях, наданих постановою пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995, вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві (п. 4).

Заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог. Зокрема, докази причино-наслідкового зв`язку між станом позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідачів, наприклад, докази витрат на лікування.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно виправити вказані недоліки позовної заяви.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність усунення вказаних недоліків та надання позивачу строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 14, 175, 177, 185, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання вимог ухвали суду в частині усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Тетяна ГУРТОВА