Справа № 646/4424/25
Провадження № 2/0203/257/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

встановив:

13 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. (а.с.1-5) Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 14 травня 2025 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. (а.с.34-35)

В обґрунтування позову зазначено, що позивач влітку 2024 року почав зустрічатись з ОСОБА_3 . На той час ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, цей шлюб проіснував недовго, вже через рік подружнього життя шлюб фактично розпався. З осені 2023 року подружжя не мешкає разом, не веде спільного господарства та не має спільного бюджету. 16 липня 2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за їх спільною заявою, був розірваний. Наші відносини з ОСОБА_3 розвивались дуже швидко і через деякий час ми стали проживати однією сім`єю, а в липні 2024 року ОСОБА_3 завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_1 в нас народилась донька, яку назвали ОСОБА_4 . В свідоцтві про народження батьком дитини, ОСОБА_4 , записаний ОСОБА_2 , оскільки дитина народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. 07 березня 2025 року я зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , ми проживаємо разом і спільно виховуємо дитину. Я вважаю себе біологічним батьком дитини, однак оформити батьківство в органах ДРАЦС при вищевикладених обставинах я не маю можливості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати його батьком ОСОБА_4 та внести відповідні зміни до актового запису про народження останньої. (а.с.1-5)

З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді від 27 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а також залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_3 , третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.41-42)

11 серпня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи. (56-57)

В підготовче засідання 26 серпня 2025 року в режимі відеоконференції з`явилась представник позивача, інші сторони по справі в засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було оголошено про те що у представника позивача відсутня можливість приймати участь в режимі відеоцонференції, ухвалено продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відкласти розгляд справи на 23 вересня 2025 року. (а.с.61)

В підготовче засідання 23 вересня 2025 року сторони по справі не з`явились, від представника позивача та відповідача надійшли заяви про проведення засідання за їх відсутності, в яких не заперечували проти призначення по справі експертизи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 23 вересня 2025 року у цивільній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, а провадження по справі було зупинене на час проведення вказаної експертизи. (а.с.а.с.70, 71-72)

16 грудня 2025 року на адресу суду з експертної установи повернулись матеріали цивільної справи разом з висновком експерта. (а.с.76-93)

Ухвалою судді від 17 грудня 2025 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 14 січня 2026 року. (а.с.95)

В підготовче засідання 14 січня 2026 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в матеріалах справи наявні заяви від відповідача та третьої особи без самостійних вимог про розгляд справи за їх відсутності, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона не заперечувала проти призначення справи до судового розгляду. Оскільки всі дії з підготовки справи до судового розгляду були виконані, ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 лютого 2026 року. (а.с.а.с.101, 102)

В судове засідання 13 лютого 2026 року в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, інші сторони по справі в судове засідання не з`явились. В даному засіданні було з`ясовано думку щодо позовної заяви, досліджено письмові докази, ухвалено закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, заслухано промову у судових дебатах та ухвалено перейти на стадію ухвалення рішення, яке буде оголошено 23 лютого 2026 року. (а.с.106)

Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просила її задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна від нього заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Треті особи без самостійних вимог в судові засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні від них заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 жовтня 2022 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . (а.с.18)

16 липня 2024 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 . (а.с.17)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4 , про що Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 березня 2025 року складено відповідний актовий запис № 230 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 07 березня 2025 року, у якому батьком дитини зазначено ОСОБА_2 (а.с.16)

07 березня 2025 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 . (а.с.15)

В пред`явленому позові позивач зазначив, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зв`язку із чим, просив визнати його батьком останньої та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, змінивши прізвище з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », по батькові з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », виключити відомості про ОСОБА_2 як батька дитини, зазначивши батьком ОСОБА_1 .

Відповідач в заяві направленій до суду визнав, що саме позивач є біологічним батьком його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.66)

Під час розгляду справи судом за клопотанням представника позивача було призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу, згідно висновку якої № СЕ-19/121-25/26210-БД від 03.12.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,999999998%. (а.с.77-90)

Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 639/2026/17 звернула увагу, що в Сімейному кодексі України є прогалина та відсутній чіткий регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин у випадку, коли чоловік, який вважає себе біологічним батьком та ініціює позов про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису змінюються на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства.

Позбавлення чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, права ініціювати позов про визнання батьківства суперечить принципу розумності та справедливості.

Тому позов чоловіка, який вважає себе біологічним батьком, про визнання батьківства щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства, підлягає розгляду по суті з дотриманням статей 128, 129 СК України на підставі аналогії закону.

У п.10 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У постанові від 16.05.2018 року у справі № 591/6441/14-ц Верховний Суд дійшов висновку, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Вказані висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі № 444/526/18, від 08.03.2023 року у справі № 205/5698/21, від 20.09.2024 року у справі № 183/2690/21.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Судове провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується приватного життя чоловіка, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

У справах цієї категорії має враховуватись справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини, ретельно вивчати у справедливій процедурі чи визнання батьківства не суперечить інтересам дитини, зокрема на виховання в існуючій сім`ї, що забезпечує адекватний розвиток дитини.

Національні органи влади, у справах про встановлення батьківства, користуються дискреційними повноваженнями, спрямованими на захист найкращих інтересів дитини та збалансування інтересів як дитини, так і передбачуваного біологічного батька, що не суперечить гарантіям, які містяться у статті 8 Конвенції (Krisztian Barnabas Toth v. Hungary, № 48494/06, 12 лютого 2013 року, § 33)

Яку встановлено судом, на момент зачаття дитини ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який відповідно до положень ст.122 СК України був записаний батьком народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_4 .

Висновком проведеної у справі судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-25/26210-БД від 03.12.2025 з вірогідністю 99,999999998% підтверджено біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також судом встановлено, що на теперішній час шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. ОСОБА_3 наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 проживають разом однією сім`єю. Позивач має намір в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати позивача, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2 426 грн. 40 коп., на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 122, 128, 129, 134 СК України, ст.ст.4, 5, 10-13, 76-81, 141, 211, 223, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) батьком дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові.

Внести зміни до актового запису № 230 про народження ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, складеного 07 березня 2025 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме:

- в графі «батько» виключити відомості про батька дитини « ОСОБА_2 »;

- в графі «батько» внести відомості про батька, зазначивши батьком дитини « ОСОБА_1 »;

- в графі «прізвище» дитини змінити з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

- в графі «по-батькові» дитини змінити з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Зобов`язати Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису № 230 від 07 березня 2025 року щодо прізвища та по-батькові дитини, щодо батька дитини, а також видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП - НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП - НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 426 (дві тисячі чотириста двадцять шість) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення підписано 05.03.2026 р.

Суддя С.В. Єдаменко