Справа № 484/279/26
Провадження № 2/484/628/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 10 844 грн. 40 к., -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2026 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в особі представника - адвоката Усенка М.І. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 10 844 грн. 40 к.., мотивуючи тим, що 29.07.2023 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Кредитодавець, Первісний кредитор) був укладений Договір про споживчий кредит № 8769624, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2 800 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується Платіжним дорученням. Пунктом 7.1. Кредитного договору № 8769624 від 29.07.2023 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Відповідач для отримання кредиту зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі Кредитодавця через заповнення відповідної реєстраційної форми на Веб-сайті. На підставі реєстраційних даних інформаційно-комунікаційна система Кредитодавця здійснила реєстрацію Відповідача, створила обліковий запис та Особистий кабінет. Відповідач в Особистому кабінеті вказав банківську карту, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заявці на кредит. Перед перерахуванням коштів Кредитодавець здійснив верифікацію доданої Відповідачем банківської карти. Відповідач та Кредитодавець уклали кредитний договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор повністю виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. 26.03.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024 р., таким чином позивач отримав право вимоги й за кредитним договором № 8769624 від 29.07.2023 року до відповідача. Однак відповідач зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитним договором в сумі 10 844,4 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 2044 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 8268,4 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 532 грн. Добровільно відповідач кредитну заборгованість не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму зазначеної кредитної заборгованості.

Ухвалою суду від 02.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 02.02.2026 року за клопотанням позивача зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати суду інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів в сумі 2 800 грн. в період з 29.07.2023 по 03.08.2023 року.

04.02.2026 року від представника відповідача - адвоката Сидоренка О.А. до суду надійшов відзив на позов (заява), в якому він зазначив, що відповідачка позов не визнає з наступних підстав. Позивач обґрунтовує позовні вимоги положеннями кредитного договору та розрахунком заборгованості, однак при цьому не доводить дотримання обов`язкових вимог спеціального закону - Закону України «Про споживче кредитування», який має пріоритет у правовому регулюванні таких правовідносин. Відсутні докази надання повної та достовірної інформації про реальну річну процентну ставку. Разом з тим, у матеріалах справи: відсутній паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем; відсутні докази ознайомлення відповідача саме з реальною річною процентною ставкою, а не номінальними показниками; не підтверджено, що зазначена інформація була доведена до відповідача до моменту акцепту. Сам по собі текст кредитного договору або анкета-заява не підтверджують виконання інформаційного обов`язку кредитодавця, що неодноразово зазначалося Верховним Судом. Судова практика: Постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що відсутність доказів надання споживачу інформації про реальну річну процентну ставку є істотним порушенням Закону України «Про споживче кредитування» та підставою для відмови у стягненні заявлених сум. Постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 201/11183/19 Суд дійшов висновку, що тягар доказування належного інформування споживача покладається саме на кредитодавця. Порушено вимоги щодо граничного розміру відповідальності споживача, а саме з позовних матеріалів вбачається, що: відповідач отримала кредит у сумі 2800 грн; позивач заявляє до стягнення 10844,4 грн, що майже у чотири рази перевищує суму отриманого кредиту; позивач не довів, що заявлена до стягнення сума відповідає законодавчим обмеженням відповідальності споживача. При цьому розрахунок боргу: не містить аналізу відповідності нарахувань вимогам ст. 18 Закону; не відокремлює дозволені та заборонені платежі; не містить обґрунтування правомірності кожного виду нарахувань. Судова практика: Постанова Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 522/3612/18 Суд зазначив, що нарахування платежів понад встановлені законом межі є неправомірним та не підлягає стягненню. Постанова Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 761/26627/19 Верховний Суд вказав, що порушення граничного розміру відповідальності споживача є підставою для відмови у задоволенні позову в частині заявлених сум. Комісії та інші платежі не відповідають вимогам Закону Позивач включив до суми заборгованості комісію за видачу кредиту, однак: Закон України «Про споживче кредитування» не передбачає можливості стягнення будь-яких прихованих платежів, не включених до загальної вартості кредиту; позивач не довів, що така комісія: прямо передбачена законом; була включена до реальної річної процентної ставки; була погоджена споживачем належним чином. Верховний Суд послідовно зазначає, що будь-які сумніви щодо правомірності платежів тлумачаться на користь споживача. Судова практика: Постанова Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц Суд дійшов висновку, що комісії, не передбачені законом та не доведені кредитодавцем, не підлягають стягненню. Постанова Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 127/21131/18. Зазначив, що відповідно до правових позицій Верховного Суду, порушення кредитодавцем обов`язків, передбачених спеціальним законом, виключає можливість задоволення позовних вимог у заявленому обсязі, а в окремих випадках - є підставою для повної відмови у позові. Позивач заявляє до стягнення з відповідача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу, однак такі вимоги є необґрунтованими та не відповідають вимогам процесуального закону з огляду на таке. Сам факт укладення договору та підписання акту не є безумовною підставою для стягнення заявленої суми. Справа є типовою та не потребує значних витрат часу й зусиль адвоката. Дана справа: стосується типового стягнення заборгованості МФО; ґрунтується на шаблонному пакеті документів (анкета, типовий договір, розрахунок боргу, договір цесії); не містить складних правових питань, великого обсягу доказів або необхідності аналізу нестандартних обставин. Подібні позови масово подаються фінансовими компаніями та фактично формуються шляхом механічного копіювання. Верховний Суд неодноразово наголошував, що типовість спору є критерієм для зменшення або відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Судова практика: Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Суд зазначив, що суди зобов`язані перевіряти співмірність витрат, навіть якщо вони підтверджені договором та актом. Постанова Верховного Суду від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц. Витрати мають відповідати складності справи та фактичному обсягу роботи. Фактичний обсяг правничої допомоги не відповідає заявленій сумі. З наданого акту наданих послуг вбачається, що: значна частина зазначених дій є технічними або формальними (ознайомлення з матеріалами, подання позову); частина дій фактично дублює одна одну або є складовими одного процесуального кроку; не наведено доказів, що саме у цій справі витрачався заявлений час, а не використовувався готовий шаблон. Суди послідовно виходять з того, що формальне зазначення годин без доведення реальної необхідності таких витрат не може бути підставою для їх компенсації. Витрати не відповідають принципу розумності та справедливості. Заявлена сума витрат (8000 грн) є неспівмірною з: ціною позову (10844,4 грн); характером спору; обсягом процесуальних дій. Фактично позивач намагається перекласти на відповідача власні операційні витрати, пов`язані з масовим стягненням боргів, що суперечить завданню цивільного судочинства. Позивач у позовній заяві стверджує, що кредитний договір № 8769624 від 29.07.2023 року був укладений Відповідачем в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора (OTP-коду), однак такі твердження є декларативними та не підтверджені належними і допустимими доказами. У тексті позову відсутні відомості про технічний механізм укладення договору. У позовній заяві відсутні будь-які конкретні дані, які б дозволяли суду встановити: з якого IP-адресу здійснювався вхід до особистого кабінету; з якого пристрою (модель, тип, браузер, операційна система) відбувалося укладення договору; у який точний час (дата, година, хвилина) було здійснено введення одноразового ідентифікатора; чи був цей вхід одноразовим, чи здійснювався неодноразово; чи співпадають ці технічні дані з місцем проживання або користування засобами зв`язку Відповідача. Жодних технічних логів, журналів подій інформаційної системи, серверних записів або інших електронних доказів, які б підтверджували наведені обставини, до позову не додано і в його тексті не описано. У позові не доведено, що саме відповідач отримувала та вводила OTP-код. У позовній заяві відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що: одноразовий ідентифікатор був направлений саме Відповідачу; Відповідач фактично отримала відповідне SMS-повідомлення або електронний лист; саме Відповідач, а не третя особа, здійснила введення OTP-коду. Позивач не зазначає: номер телефону або електронну адресу, на які нібито надсилався OTP-код; доказ належності такого номера чи адреси саме Відповідачу; підтвердження доставки повідомлення (delivery report). Фактично позов ґрунтується виключно на припущенні, що якщо кредитний договір існує в інформаційній системі Позивача, то його уклала саме Відповідач, що суперечить принципам цивільного процесу та стандарту доказування. Довідка про ідентифікацію є внутрішнім документом та не має доказової сили. Як підтвердження укладення договору Позивач посилається на так звану «довідку про ідентифікацію», однак: зазначена довідка складена самим Позивачем або первісним кредитором; вона не є електронним доказом у розумінні ст. 96 ЦПК України; не містить технічних даних, які б дозволяли ідентифікувати користувача; не підтверджує волевиявлення конкретної фізичної особи. У тексті позову відсутнє будь-яке обґрунтування, чому внутрішній документ фінансової компанії повинен вважатися належним доказом волевиявлення Відповідача. У позові відсутня сукупність доказів, необхідна для підтвердження електронного правочину. Таким чином, у позовній заяві відсутні в сукупності: електронні докази з інформаційної системи; технічні журнали (логи); підтвердження доставки та використання OTP-коду; докази зв`язку електронних дій з конкретною фізичною особою - Відповідачем. Натомість Позивач обмежився загальними посиланнями на Закон України «Про електронну комерцію» та формальним описом механізму укладення договору без підтвердження фактичної реалізації цього механізму у конкретних правовідносинах. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Просив відмовити в задоволенні позову.

19.02.2026 року представник позивача - адвокат Усенко М.І. надав суду відповідь на відзив (додаткові пояснення), в якій позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на те, що при укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Послався на постанову Дніпровського Апеляційного суду від 20.03.2025 року у справі № 175/6106/24, де колегія суддів виходила з наступного: «Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє ключі та у випадку їх співпадіння, заявка/договір вважаються підписаними. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений, колегія суддів вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію`вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.». У підтвердження правомірності тверджень, викладених у позовній заяві, позивачем до суду було надано довідку про надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу. Зазначений документ є офіційним підтвердженням від первинного кредитора - ТОВ "Мілоан" - того, що фізична особа, ОСОБА_1 , була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Товариства шляхом введення одноразового ідентифікатора, який було направлено на номер телефону, вказаний відповідачем у власноруч заповненій Анкеті-заяві на отримання кредиту. Таким чином, надана довідка свідчить не лише про технічний факт надсилання коду, але й про завершення процедури ідентифікації відповідача в електронній системі кредитора відповідно до умов укладення договору споживчого кредитування. Це, у свою чергу, підтверджує належне волевиявлення сторін та вказує на укладення кредитного договору в порядку, визначеному чинним законодавством України. В додатках до позовної заяви наявна Довідка про надсилання одноразового ідентифікатора з якої слідує, що Відповідачу на вказаний ним в Анкеті -заяві на кредит номер телефону НОМЕР_2 було надіслано одноразовий ідентифікатор V45837. Відповідно ТОВ «Мілоан» не могло дізнатись номер телефону та інші особисті дані Відповідачки не інакше як з заповненою нею власноруч Анкети-заяви на кредит. Ініціювання укладення Кредитного договору №8769624 від 29.07.2023 року здійснено ОСОБА_1 , шляхом заповнення Анкети-заяви на кредит. Наступним кроком є ознайомлення Відповідача з умовами кредитного договору - відображено в Паспорті споживчого кредиту №8769624. У паспорті споживчого кредиту №8769624 у пункті 3,4,5 викладенні основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформація, щодо строку кредитування орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Отже укладення Кредитного договору №8769624 після ознайомлення з його умовами є правом Відповідача, а не його обов`язком. Так як, Відповідачка підписаала Кредитний договір то вона була ознайомлена з строком кредитування, розміром відсоткових ставок та умовами кредитування та передбачав наслідки укладеного Кредитного договору №8769624. Тож вважає, що Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За своєю економічною сутністю проценти с платою позичальника за надані йому грошові кошти (кредит). В легальному визначенні договору позики (ст. 1046 ЦК) умова про сплату процентів за позику як істотна умова такого договору відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до Цивільного кодексу України. 24 грудня 2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесена зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а саме поміж іншого, доповнено частиною 5 наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Також доповнено Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 17 в наступній редакції: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.». 15.01.2024 Національний банк України надав роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», вих.№ 14-0004/3433. В абзаці 3 розділу 2 вищевказаних роз`яснень визначено, що перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду. 19.02.2024 Національний банк України надав додаткові роз`яснення по цьому ж питанню за вихідним №14-0004/12097 але з більш детальним інформуванням. Відповідно в другому розділі останніх роз`яснень Національний банк України надав інформацію щодо максимального розміру денної процентної ставки в якому зазначив наступне: «Відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону про споживче кредитування не може перевищувати 1%. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої 6 власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Разом з тим, зауважуємо, що відповідно до частини третьої статті 8 Закону про споживче кредитування обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша та третя статті 653 ЦК України). Таким чином, у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону про споживче кредитування щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит.». Договір про споживчий кредит №8769624 (далі - Кредитний договір) був укладений сторонами 29.07.2023, не враховуючи пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», адже на той момент зміни у законодавстві ще не набули чинності. За загальним правилом, Закон зворотної дії у часі не має. Пунктами 1.5.2, 1.5.3 Кредитного договору встановлено, що в пільговий період денна процентна ставка становить 2,00%, а в поточний період 3,00%. Тобто на момент укладання Кредитного договору законодавством України не було встановлено максимальний розмір денної процентної ставки в 2,5% чи тим більше 1%. Отже враховуючи вищевикладене денна процентна ставка передбачена Кредитним договором відповідає умовам Закону України «Про споживче кредитування». Додатково варто зазначити, що Відповідач укладаючи Кредитний договір з ТОВ «Мілоан», погодився із запропонованою відсотковою ставкою та порядком нарахування відсотків, тобто вважав умови Кредитного договору прийнятними для себе, враховуючи наявну пропозицію на ринку кредитування. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось відповідно до наступних пунктів Кредитного договору № 8769624: 1.2 Сума (загальний розмір) кредиту становить 2 800.00 грн 1.3 Кредит надається загальним строком на 114 днів з 29.07.2023 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 1.3.1 Пільговий період складає 24 дні, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22.08.2023 р. (рекомендована дата платежу). 1.3.2 Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20.11.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). 1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.08.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20.11.2023 р. (останнього дня строку кредитування). Зазначаємо, що дата повернення кредиту/дата остаточного погашення заборгованості - визначена п.1.3.2 Договору календарна дата, з настанням якої завершується поточний період та строк кредитування за Договором. Вся наявна за Договором заборгованість, що не була погашена раніше, підлягає остаточній сплаті Позичальником протягом дня на який припадає ця календарна дата. Будьяка заборгованість за Договором, що не була погашена протягом цього дня, після його завершення вважається простроченою, а Позичальник таким, що порушив умови Договору. 1.5 Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 1876.00 грн. в грошовому виразі та 243763.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 9436.00 грн. в грошовому виразі та 11137.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 4676.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 12236.00 гривень. Всі вказані в цьому 9 пункті розрахункові величини як за пільговий так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 532.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1344.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 7560.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Також варто зауважити, що ТзОВ Фінансова Компанія «Мілоан» не банк, а небанківська (фінансова) установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність». Щодо дійсності кредитного договору № 8769624 від 29.07.2023 року укладеного у формі електронного правочину, то згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Тому Кредитний договір № 8769624 від 29.07.2023 року є таким, що укладений у письмовій формі та відповідає вимогам законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі та виступає оригіналом. Відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит, комісія за надання кредиту: 532.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Встановлення ТзОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. Щодо стягнення із Відповідача судових витрат вважає, що зазначені Позивачем витрати є документально підтверджені та доведені.

24.02.2026 року надійшли витребувані докази, згідно яких на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). По рахунку (ах) НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) було зарахування коштів на суму 2800 UAH за період 29.07.2023-03.08.2023 р.

Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином.

До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2023 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Кредитодавець, Первісний кредитор) був укладений Договір про споживчий кредит № 8769624 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 2800 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами загальним строком 114 календарних днів, що передбачені Кредитним договором, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Відповідача

Пункт 7.1. Кредитного договору № 8769624 від 29.07.2023 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань

Відповідач для отримання кредиту зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі Кредитодавця через заповнення відповідної реєстраційної форми на Веб-сайті. На підставі реєстраційних даних інформаційно-комунікаційна система Кредитодавця здійснила реєстрацію Відповідача, створила обліковий запис та Особистий кабінет. Відповідач в Особистому кабінеті вказав банківську карту, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заявці на кредит. Перед перерахуванням коштів Кредитодавець здійснив верифікацію доданої Відповідачем банківської карти. Електронна ідентифікація Відповідача здійснилась при вході в Особистий кабінет, шляхом перевірки Кредитодавцем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону або електрону пошту Відповідача, які були вказані при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Для отримання кредитних коштів Відповідач здійснив заповнення заяви на отримання кредиту на Веб-сайті Кредитодавця. Після прийняття рішення надати кредит Відповідачу, Товариство надіслало в Особистий кабінет Відповідача проєкт Кредитного договору (оферта). Відповідач ознайомившись з умовами кредитування визначеними в проєкті договору підтвердив його підписання (акцепт). Для підписання договору інформаційно-комунікаційна система надіслала Відповідачу одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору, отриманий код Відповідач використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції Кредитодавця щодо укладення Договору про споживчий кредит. Електронна форма індивідуальної частини укладеного Кредитного договору розміщена в його Особистому кабінеті.

Вбачається, що ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону Відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 8769624 від 29.07.2023 року, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір № 8769624 від 29.07.2023 року є укладеним в електронній формі. При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Тобто Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст.ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ Мілоан та Відповідачем не був би укладений, тож таким чином підтверджується волевиявлення відповідача щодо укладення кредитного договору.

Укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 3 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої Відповідачем в Особистому кабінеті та визначеної в Кредитному договорі, що підтверджується Платіжним дорученням на користь Відповідача від Кредитодавця.

У справі наявна Довідка про надсилання одноразового ідентифікатора з якої слідує, що Відповідачу на вказаний ним в Анкеті -заяві на кредит номер телефону НОМЕР_2 було надіслано одноразовий ідентифікатор V45837. Відповідно ТОВ «Мілоан» не могло дізнатись номер телефону та інші особисті дані Відповідачки не інакше як з заповненою нею власноруч Анкети-заяви на кредит.

Ініціювання укладення Кредитного договору №8769624 від 29.07.2023 року здійснено ОСОБА_1 , шляхом заповнення Анкети-заяви на кредит. Наступним кроком є ознайомлення Відповідача з умовами кредитного договору - відображено в Паспорті споживчого кредиту №8769624. У паспорті споживчого кредиту №8769624 у пункті 3,4,5 викладенні основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформація, щодо строку кредитування орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

Зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20) у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування.

Отже укладення Кредитного договору №8769624 після ознайомлення з його умовами є правом Відповідача, а не його обов`язком. Так як, Відповідачка підписаала Кредитний договір то вона була ознайомлена з строком кредитування, розміром відсоткових ставок та умовами кредитування та передбачав наслідки укладеного Кредитного договору №8769624.

Згідно зі змістом Правил надання фінансових кредитів ТОВ "Мілоан", приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо.

Варто зауважити, що Кредитний договір №8769624 був укладений Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в свою чергу ТОВ «Мілоан» підписали даний договір за допомогою КЕП. КЕП і використання одноразового ідентифікатора є електронними підписами в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», тому в даному випадку не порушено вимог щодо підписання Кредитного договору №8769624.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Отже, Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Копія міститься в матеріалах справи).

Згідно з п.3.2.6. Кредитного договору, Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 26.03.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»(далі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024 р.(далі - Договір відступлення прав вимоги).

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги), та у відповідності до статті 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 8769624 від 29.07.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.

Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 2 800 грн.

На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано Повідомлення про перерахування коштів Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 8769624 від 29.07.2023 року.

Згідно з п. 3.2.6. Кредитного договору, Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 26.03.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024 р.(далі - Договір відступлення прав вимоги).

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги), та у відповідності до статті 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 8769624 від 29.07.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.

Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. Однак відповідно до графіку сплати кредитних коштів Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором.

Тобто зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитним договором в сумі 10 844,4 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 2 044 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 8 268,4 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 532 грн.

Щодо нарахування відсотків за Кредитним договором суд зазначає наступне.

За усталеною цивілістичною традицією позика розглядається як типова договірноправова форма кредиту для усіх форм кредитування, що водночас є самостійним договором, що опосередковує кредитні відносини. Особливістю всіх позикових відносин, об`єднаних в главі 71 ЦК, є характер обов`язку боржника повернути предмет позики (предмет зобов`язання), яким може бути і певна сума грошей, які в цьому випадку не виконують функцію платіжного засобу (за передану продукцію, виконану роботу чи надану послугу).

За своєю економічною сутністю проценти с платою позичальника за надані йому грошові кошти (кредит).

В легальному визначенні договору позики (ст. 1046 ЦК) умова про сплату процентів за позику як істотна умова такого договору відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Отже, договір позики є оплатним, якщо безоплатний характер позики безпосередньо не визначений ЦК (ч. 2 ст. 1048), актами цивільного законодавства або конкретним договором.

Кредитним є договір, яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК).

Обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до Цивільного кодексу України.

Основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. На відміну від договору позики, який може бути безпроцентним, якщо сторони домовилися про це або у встановлених законом випадках (наприклад, якщо предметом позики є речі, визначені родовими ознаками), кредитний договір є завжди процентним.

24 грудня 2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесена зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а саме поміж іншого, доповнено частиною 5 наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».

Також доповнено Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 17 в наступній редакції: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.».

15.01.2024 Національний банк України надав роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», вих.№ 14-0004/3433.

В абзаці 3 розділу 2 вищевказаних роз`яснень визначено, що перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду.

19.02.2024 Національний банк України надав додаткові роз`яснення по цьому ж питанню за вихідним №14-0004/12097 але з більш детальним інформуванням.

Відповідно в другому розділі останніх роз`яснень Національний банк України надав інформацію щодо максимального розміру денної процентної ставки в якому зазначив наступне: «Відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону про споживче кредитування не може перевищувати 1%. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Договір про споживчий кредит №8769624 (далі - Кредитний договір) був укладений сторонами 29.07.2023, не враховуючи пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», адже на той момент зміни у законодавстві ще не набули чинності.

За загальним правилом, Закон зворотної дії у часі не має.

Пунктами 1.5.2, 1.5.3 Кредитного договору встановлено, що в пільговий період денна процентна ставка становить 2,00%, а в поточний період 3,00%.

Тобто на момент укладання Кредитного договору законодавством України не було встановлено максимальний розмір денної процентної ставки в 2,5% чи тим більше 1%. Отже враховуючи вищевикладене денна процентна ставка передбачена Кредитним договором відповідає умовам Закону України «Про споживче кредитування».

Додатково варто зазначити, що Відповідач укладаючи Кредитний договір з ТОВ «Мілоан», погодився із запропонованою відсотковою ставкою та порядком нарахування відсотків, тобто вважав умови Кредитного договору прийнятними для себе, враховуючи наявну пропозицію на ринку кредитування

Нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось відповідно до наступних пунктів Кредитного договору № 8769624: 1.2 Сума (загальний розмір) кредиту становить 2 800.00 грн 1.3 Кредит надається загальним строком на 114 днів з 29.07.2023 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

1.3.1 Пільговий період складає 24 дні, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22.08.2023 р. (рекомендована дата платежу).

1.3.2 Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20.11.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості).

1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.08.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20.11.2023 р. (останнього дня строку кредитування). Зазначаємо, що дата повернення кредиту/дата остаточного погашення заборгованості - визначена п.1.3.2 Договору календарна дата, з настанням якої завершується поточний період та строк кредитування за Договором. Вся наявна за Договором заборгованість, що не була погашена раніше, підлягає остаточній сплаті Позичальником протягом дня на який припадає ця календарна дата. Будьяка заборгованість за Договором, що не була погашена протягом цього дня, після його завершення вважається простроченою, а Позичальник таким, що порушив умови Договору.

1.5 Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 1876.00 грн. в грошовому виразі та 243763.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 9436.00 грн. в грошовому виразі та 11137.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 4676.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 12236.00 гривень. Всі вказані в цьому 9 пункті розрахункові величини як за пільговий так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

1.5.1. Комісія за надання кредиту: 532.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1344.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 7560.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

Тож, підписуючи наданий кредитний договір, відповідач погодився з його умовами, зокрема, щодо нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до п.1.5.1 Договору про споживчий кредит, комісія за надання кредиту: 532.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до термінів викладених у Кредитному договорі, комісія за надання кредиту - одноразова винагорода, що сплачується Позичальником за підготовку, організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена в п.1.5.1 цього договору.

Тобто комісія за надання кредиту не стосується додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту чи надання інформації про стан кредитної заборгованості.

Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи Кредитний договір, Відповідач повинен був достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов кредитного договору, повинен був діяти добросовісно, а підписавши договір, він погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту.

Добровільно відповідач кредитну заборгованість в сумі 10 844 грн. 40 к. не погашає.

З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем не виконане.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 10 844 грн. 40 к.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8769624 від 29.07.2023 року в сумі 10 844 грн. 40 к.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обставини, викладені у відзиві на позов не знайшли свого підтверддення під час розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 к.

Крім того, за змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності; розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано такі документи: Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012 року; Копія виписки з ЄДР: АО «Апологет»; Копія договору про надання правової(правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року; Копія ордера на надання правничої (правової) допомоги № 1408806 від 20.10.2025 року; Копія Акту наданих послуг №Д/12617 від 05.01.2026 року; 20. Копія Детального опису наданих послуг до Акту №Д/12617 від 05.01.2026 року.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 8 000 грн. слід зменшити до 1 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , заборгованість за кредитним договором № 8769624 від 29.07.2023 року в сумі 10 844 (десять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 40 к., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 044 (дві тисячі сорок чотири) грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 8 268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 40 к. та прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 532 (п`ятсот тридцять дві) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) грн., а всього 3 422 (три тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 к.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх, м. Львівю

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 13 березня 2026 року.

СУДДЯ: