Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/15626/25

Провадження № 2/185/1787/26

16 березня 2026 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бабія С.О., секретаря судового засідання Вакули В.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про встановлення батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення батьківства, посилаючись

на те, що відповідно до його свідоцтва про народження він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у

м.Павлограді Дніпропетровської області, його матір`ю у свідоцтві про народження

записана третя особа за позовом ОСОБА_3 , а у графі «батько» записаний

ОСОБА_4 . Позивач був усиновлений ОСОБА_3 у відповідності до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2000 року у справі №2-2019/2000, яким було задоволено заяву ОСОБА_3 , усиновлено нею позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , присвоєно усиновленій дитині прізвище « ОСОБА_1 », ім`я « ОСОБА_1 », по-батькові « ОСОБА_1 », дату народження вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем народження - м.Павлоград Дніпропетровської області. Також цим судовим рішенням батьком позивача за вказівкою матері записано ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Відділу реєстрації актів цивільного стану надано вказівку внести відповідні зміни в актовий запис про народження №952 від 07 грудня 1999 року по відділу РАЦС Павлоградського міського відділу на ОСОБА_5 .

Позивач після народження був усиновлений ОСОБА_3 відповідно до зазначеного вище судового рішення, було змінено його дані та він став проживати з матір`ю та відповідачем у належному ОСОБА_2 жилому будинку АДРЕСА_1 . У дорослому віці матір ОСОБА_3 повідомила позивача, що саме відповідач є його батьком, а матір`ю є інша жінка, з якою ОСОБА_2 мав зв`язок та близькі відносини. Отже відповідач за повідомленням ОСОБА_3 є біологічним батьком позивача. З моменту усиновлення в 2000 році позивач став проживати у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучі усиновленим у дуже ранньому віці, знав цих осіб як матір і батька, на протязі всього свого життя позивач впевнений, що вони і є його батьками, інших батьків він не знає. Тобто з моменту народження і до повноліття позивач проживав у родині відповідача, вважав його своїм батьком, він займався вихованням та забезпеченням матеріальних потреб позивача, як свого сина. Місцем постійного проживання сторін у справі є належний відповідачу на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1 , де позивач зареєстрований та проживав до свого повноліття, іншого місця проживання в позивача ніколи не було. 03 травня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 офіційно уклали шлюб, про що Павлоградським міським відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було вчинено запис №151.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності

позивача, повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені в

позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги повністю, визнав обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Cуд, зважаючи на доводи позовної заяви, підтримані представником позивача, враховуючи позицію відповідача про визнання позовних вимог та обставин, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви третьої особи про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог, вивчивши всі письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено наступне: ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Павлограді Дніпропетровської області, матір`ю в його свідоцтві про народження записана ОСОБА_3 , в графі «батько» зі слів матері зазначений ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2000 року у справі №2-2019/2000 було задоволено заяву ОСОБА_3 , усиновлено нею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , усиновленому присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », ім`я « ОСОБА_1 », по-батькові « ОСОБА_1 », дату народження вказано ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем народження - м.Павлоград Дніпропетровської області, батьком усиновленого за вказівкою матері записано ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_3 , Відділу реєстрації актів цивільного стану надано вказівку внести зміни в актовий запис про народження №952 від 07 грудня 1999 року по відділу РАЦС Павлоградського міського відділу на ОСОБА_5 .

У відповідності до копії паспортів та довідки про склад сім`ї місцем постійної реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є жилий будинок АДРЕСА_1 .

У відповідності до акту з місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживають однією родиною, як син, матір та батько у жилому будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування жилого будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 є власником жилого будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 .

У відповідності до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 офіційно зареєстрували шлюб 03 травня 2018 року.

Суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини, враховуючи

момент народження позивача ОСОБА_1 28 січня 2000 року регулюються нормами

КпШС України. Так, за правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до

сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня

2004 року. До такого висновку дійшов Верховний Суд України на засіданні Судової

палати у цивільних справах 25 лютого 2015 року, ухваливши постанову у справі №

6-20цс15, предметом якої був спір про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Отже, правовою підставою даного позову є саме норма ст.53 КпШС України, предметом доказування є наявність обставин, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Наданими суду доказами та позиціями всіх учасників справи достовірно підтверджено визнання ОСОБА_2 свого батьківства відносно позивача, сторони з моменту усиновлення жили разом, вели спільне господарство, взаємно визнавали один одного батьком та сином на протязі з моменту винесення рішення судом про усиновлення позивача.

Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи характер спірних правовідносин та відсутність у

представника позивач клопотання про відшкодування судових витрат їх необхідно

віднести на сторону позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.76,81,263,264,265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити, що громадянин України ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Внести до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відомості про батька - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С. О. Бабій