Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/264/26
Справа № 279/6719/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/6719/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зазначивши, що 11.11.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір №/1, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 3000 грн.. 16.12.2021 року було укладено договір №16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №/1. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ « Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №/1. Таким чином, ТОВ "Коллект Центр" наділено правом вимоги до відповідача з договором №/1. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №/1 від 11.11.2020 року в розмірі 44107,50 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за тілом кредту, 41107,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами, судовий збір та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи ( направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті судової влади), відзив на позов та інших заяв не подав. Судом встановлено, що 11.11.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 11.11.2020 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети №3334391 від 11.11.2020 року та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. В рамках даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: розмір кредиту 3000 грн., строк користування кредитом - 18 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна процентна ставка за кредитом складає 638,75%. Згідно розрахунку заборгованості за договором № від 11.11.2020 року розмір заявленої до стягнення заборгованості станом на 16.12.2025 відповідача складає 44107,50 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 41107,50 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Всі інші умови викладені у Правилах, з якими відповідач ознайомилася до укладення Договору, є невід`ємною частиною Договору . Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення Договору позики шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного Договору. Підписавши Договір позики відповідач також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 11.11.2020 року відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 3000 грн. шляхом їх перерахування позичальником на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №5591-8 від 09.09.2025 р.. Договір №/1 від 11.11.2020 року укладені в електронній формі та підписані відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацією, долученою позивачем до матеріалів справи. 16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №16-12/2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики №/1 щодо відповідача . Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 16.12.2021, підтверджує факт переходу від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Відповідно до Витягу реєстру боржників від 16.12.2021 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 44107,50 грн., з яких: 3000 грн. - сума виданого кредиту; 41107,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір № 10-01/20023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників зазначених у реєстрі ТОВ «Коллект Центр», зокрема і до відповідача. Відповідно до Витягу реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 85057,50 грн., з яких 3000 грн. - сума виданого кредиту; 82057,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений в електронній формі. Його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником ОСОБА_1 , наявність заборгованості та перехід права вимоги про стягнення такої від первісного кредитора до правонаступника. Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт укладення даного договору та отримання коштів, які в ньому зазначені. Надані позивачем докази, суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Враховуючи те, що за умовами зазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих у позику коштів всупереч ч. 1 ст.81ЦПК України не надав, а тому суд вважає, що заборгованість за основним боргом на підставі зазначеного договору підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Отже з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за вказаним договором позики, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 18 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Відповідно до умов договору №/1 від 11.11.2020 року сума кредиту становила 3000 грн, максимальна процентна ставка за один день користування кредитом 1,75%. Строк кредитування 18 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за договором складає 945 грн. (3000*1,75%*18).

Враховуючи, що заборгованість по кредитному договору №/1 від 11.11.2020 не погашена, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в сумі 3945 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн. , заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 945 грн., Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 01.07.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024, заявка на надання юридичної допомоги №757 від 01.09.2025 року на суму 16000 грн.; витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Виходячи з конкретних обставин даної справи, характеру виконаної роботи, принципів співмірності та розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.530,626,628,638,1050,1054 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Коллект Центр" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №/1 від 11.11.2020 у розмірі 3945 (три тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Коллект Центр" 216 (двісті шістнадцять) гривень 66 копійок зі сплати судового збору та 3000 (три тисячі ) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя