У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

"12" березня 2026 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,

учасники справи:

представник позивача - адвокат Пересунько С.С.,

представник відповідача - адвокат Самчук М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, клопотання представника відповідача - адвоката Самчук М.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

08 серпня 2024 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, із проведенням підготовчого судового засідання.

13.11.2025 року (вх.№69187) представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Самчук Марина Валеріївна подала до суду клопотання про зупинення провадження у цивільній справі до набрання законної сили судового рішення в цивільній справі № 755/10105/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання неправомірним, скасування розрахунку реструктуризації зобов`язань та зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 757/20501/24-ц за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором внаслідок реструктуризації зобов`язань згідно Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним: «Відповідач, маючи перед Позивачем невиконані зобов`язання, скористався своїм правом на проведення обов`язкової реструктуризації та звернувся до АТ «Альфа Банк» із Заявою на реструктуризацію. АТ «Альфа-Банк» на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», а також відповідно до Заяви ОСОБА_1 проведено обов`язкову реструктуризацію. У порушення умов Кредитного договору, Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.02.2024 року має заборгованість, а саме: за кредитом: 488 628, 69 грн. по відсотках: 1 103 316, 56 грн.» З викладеним ОСОБА_1 категорично не погоджується, вважає суму заборгованості, яку зазначає Позивач, неправомірно нарахованою, а саме реструктуризація зобов`язань, проведена Позивачем, не відповідає нормам підпункту 9 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування (із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1381 IX від 13.04.2021 року. Також, АТ «Альфа-Банк» неправомірно нараховано прощену (анульовану) загальну суму кредитної заборгованості у розмірі 3 925 787, 08 грн. Згідно постанови Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі № 755/16092/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (01001 місто Київ вул. Десятинна, 4/6) заборгованість за договором «Про іпотечний кредит» № 172н/1078 від 01.12.2006 року, яка станом на 31.07.2015 року складається з простроченої заборгованості за кредитом - 1 515 528 гривень 95 копійок; заборгованість по відсоткам - 134 615 гривень 11 копійок та пені - 46 328 гривень 53 копійки, всього 1 696 472, 69 (один мільйон шістсот дев`яносто шість тисяч чотириста сімдесят дві гривні шістдесят дев`ять копійок). На день, що передував дню проведення реструктуризації за Договором про іпотечний кредиту № 172н/1078 від 01.12.2006 року, у позичальника ОСОБА_1 існували грошові зобов`язання, визначені постановою Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі № 755/16092/15-ц, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 1 515 528 гривень 95 копійок; заборгованість по відсоткам - 134 615 гривень 11 копійок та пені - 46 328 гривень 53 копійки, всього 1 696 472, 69 грн. Отже, обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, необхідно здійснювати, виходячи з розміру грошових зобов`язань позивача за кредитним договором, який визначений вказаним рішенням суду, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для нарахування процентів та неустойки, які передбачені умовами кредитного договору, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та до дня проведення реструктуризації. Таким чином, Позивач здійснюючи реструктуризацію зобов`язань за договором про іпотечний кредит від 01.12.2006 року, укладеного з ОСОБА_1 , неправомірно нарахував суму заборгованості за кредитом до проведення реструктуризації у розмірі 83 880, 79 дол. США, а також неправомірно нарахував загальну суму кредитної заборгованості 3 925 787, 08 грн., зокрема відсотки та комісії/штрафи/пені, після зміни кредитором строку дії договору. Оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач здійснюючи реструктуризацію неправильно нарахував суму заборгованості, зокрема без врахування судового рішення про стягнення заборгованості, існують підстави для зобов`язання банку провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит від 01 грудня 2006 року, розмір яких визначений постановою Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі № 755/16092/15-ц, що відповідає підпункту 6 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». З метою, захисту порушеного права ОСОБА_1 , остання 03.06.2025 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила: 1. Визнати неправомірним та скасувати розрахунок реструктуризації зобов`язань за Договором про іпотечний кредиту № 172н/1078 від 01.12.2006 року здійснений АТ «Альфа-Банк» згідно Інформації про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації № 38591-72/2023 від 21.09.2023 р. 2. Зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредиту № 172н/1078 від 01.12.2006 року, розмір яких визначений постановою Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі № 755/16092/15-ц з дати набрання законної сили рішенням у цій справі. 04 червня 2025 року Дніпровським районним судом м. Києва прийнято ухвалу у справі № 755/10105/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», якою «цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання неправомірним, скасування розрахунку реструктуризації зобов`язань та зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань, - передати до Голосіївського районного суду м. Києва, за територіальною підсудністю». 01.07.2025 року Голосіївським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі № 755/10105/25. Рішення по вказаній справі № 755/10105/25 матиме преюдиційне значення для вирішення справи № 757/20501/24-ц. В зв`язку з цим, вважає, що справа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не може бути розглянута до набрання законної сили рішення у справі про визнання неправомірним, скасування розрахунку реструктуризації зобов`язань та зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань. Оскільки, саме цим рішенням суду буде встановлено чи правильно розраховано суму реструктуризації, чи відповідає наданий Банком розрахунок реструктуризації та розрахунок заборгованості закону. А отже є суттєвою обставиною для вирішення справи по суті. Таким чином, рішення суду в цивільній справі № 755/10105/25 матиме суттєве преюдиційне значення для вирішення даної цивільної справи № 757/20501/24 ц щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, вважає, що цивільна справа № 757/20501/24-ц за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не може бути розглянута до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 755/10105/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання неправомірним, скасування розрахунку реструктуризації зобов`язань та зобов`язання провести реструктуризацію зобов`язань.

Представник позивача - адвокат Пересунько С.С. у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти зупинення провадження у даній справі.

Представник відповідача - адвокат Самчук М.В. у підготовчому судовому засіданні підтримала своє клопотання з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити.

Вислухавши думку учасників цивільного процесу, оцінивши наведені представником відповідача підстави для зупинення провадження у цивільній справі, суд приходить до наступних висновків.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до положень п. 6 ч.1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинена.

Під неможливістю розгляду цивільної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Як убачається з наявних у справі доказів та відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа №755/10105/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про захист прав споживачів та зобов`язання здійснити дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 01 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року у справі № 757/20501/24-ц відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В межах розгляду даного спору, позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до відповідача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» з вимогою:

«1. Визнати неправомірним та скасувати розрахунок реструктуризації зобов`язань за Договором про іпотечний кредиту № 172н/1078 від 01.12.2006 року здійснений АТ «Альфа-Банк» згідно Інформації про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації № 38591-72/2023 від 21.09.2023 р.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредиту № 172н/1078 від 01.12.2006 року, розмір яких визначений постановою Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2018 року у справі № 755/16092/15-ц з дати набрання законної сили рішенням у цій справі».

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги. Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В межах розгляду даного спору, позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» пред`явив позов до відповідача ОСОБА_1 з вимогою:

«Стягнути з відповідача, яким (якою) є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 - на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», 03150, Україна, м.Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346, п/р № НОМЕР_2 , заборгованість - 1 591 945,25 грн, за кредитом: 488 628,69 грн, по відсотках: 1 103 316,56 грн».

За нормою частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.4 та ч.5 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №357/10397/19 (провадження №61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача - адвоката Самчук М.В. про зупинення провадження у цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду цивільної справи №755/10105/25, від якої залежить вирішення цієї справи, оскільки ухвалення судового рішення безпосередньо впливає на розгляд даного спору по суті, оскільки, саме у даній справі буде встановлено чи правильно розраховано суму реструктуризації, чи відповідає наданий банком розрахунок реструктуризації та розрахунок заборгованості закону, враховуючи виникнення спору між тими ж самими сторонами щодо одного й того самого правочину, то відповідно до положень ч.4 та ч.5 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене та керуючись п. 6 ч.1 ст. 251, ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача - адвоката Самчук М.В. про зупинення провадження у цивільній справі, - задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення цієї справи, за результатами розгляду цивільної справи №755/10105/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про захист прав споживачів та зобов`язання здійснити дії.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухали суду складений 13 березня 2026 року.

Суддя: І.В.Коваленко