Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" березня 2026 р. Справа № 607/7671/25

Провадження № 2/596/37/2026

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Лисюк І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Янчишина В.Й.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в смт. Гусятин в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в інтересах якого діє представник адвокат Філіппенко Олена Юріївна до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» від імені якого діє представник позивача адвокат Філіппенко О.Ю. звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 484 796, 09 грн. та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 7 271, 94 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025, головуючою у справі визначена суддя Лисюк І.О..

Ухвалою суду від 10.06.2025, відкрито провадження та прийнято до розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

08.06.2025 стороною відповідача подано відзив на позов, в якому відповідач виклав свої заперечення щодо позову. Просив в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова "ВУСО" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовити повністю. У випадку задоволення позову, зобов`язати позивача передати відповідачу деталі пошкодженого транспортного засобу, які залишились після заміни на нові, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність. (а.с.80-83, т.1).

02.07.2025 ухвалою Гусятинського районного суду призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ФОП Говера Ольга Ярославівна. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

18 вересня 2025 року до Гусятинського районного суду Тернопільської області від судового експерта ФОП ОСОБА_2 надійшов висновок № 19 від 11 вересня 2025 року.

Ухвалою суду від 19.09.2025, поновлено провадження в цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання на 14 жовтня 2025 року o 09:00 год, про що повідомлено учасників судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.10.2025, закрито підготовче провадження та призначено справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвокат Філіпенко О.Я. не з`явилась, 26.09.2025 через систему електронний суд подала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних в суду матеріалів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й., відповідач ОСОБА_1 позову не визнали, з підстав зазначених в поданих до суду заявах по суті.

Відповідач ОСОБА_1 додаткового пояснив, що визнає свою відповідальність за ДТП, але категорично не погоджується з розміром завданої шкоди, який є необґрунтованим, завищеним і таким, що не відповідає реальному обсягу пошкоджень.

Суд, заслухавши вступне слово сторони відповідача, дослідивши докази, подані сторонами, та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, приходить до наступного висновку.

Як встановлено, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №-21-01 від 10.02.2024 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Аudi 08, д.р.н. НОМЕР_1

02.06.2024 р. в Івано-Франківській області, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Audi Q8, д.р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля Mitsubishi Pajero, д.р.н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження).

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області по справі №354/1262/24 від 22 липня 2024 року особою, винною особою у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2024 року (справа № 354/1262/24).

Відповідно ст. 979 ЦК України, згідно якої визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № -21- 01 від 10.02.2024 року одним із страхових випадків є Дорожньо - транспортна пригода (ДТП) (п. 4.1.1. Договору страхування). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів (п. 5.1. Договору страхування.). Підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО, обраної Страховиком (п.5.2. Договору страхування). Згідно п. 5.4. Договору страхування Особою, що допущена до керування є ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів ст. 102 Закону України «Про страхування», на підставі заяв Страхувальника на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 644 796,09 грн..

Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховими актами №2369767-1 від 05.07.2024; № 2369767-2 від 12.08.2024, платіжними інструкціями № 39856 від 05.07.2024; № 39857 від 05.07.2024; № 39950 від 05.07.2024; № 47368 від 12.08.2024.

Як встановлено, ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_3 ).

Так, у відповідності до ч. г п.1 ст. 41 Закону України N 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

П. 13.1 ст. 13 Закону України N 1961-ІУ передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

17.03.2025 року Моторно (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 160 000,00 грн. (згідно Постанови Правління Національного банку України № 109 від 30 травня 2022 року максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, складає 160 000,00 гривень на одного потерпілого), що підтверджується довідкою про надходження коштів № 2045/2025/вих від 01.04.2025.

У Постанові Верховного суду України від 13 березня 2018 року із справи № 910/9396/17 Верховним судом України виснувано, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність регламентовано статтею 1194 ЦК України, за приписом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням Постанови Правління Національного банку України № 109 від 30 травня 2022 року максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, складає 160 000,00 гривень на одного потерпілого) в повному обсязі не була сплачена Моторно (транспортним) страховим бюро України, то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування від Моторно (транспортного) страхового бюро України та сумою фактично завданих збитків, у випадку її доведення.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У Постанові Верховного суду України від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № -21- 01 від 10.02.2024 року одним із страхових випадків є Дорожньо - транспортна пригода (ДТП) (п. 4.1.1. Договору страхування). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів (п. 5.1. Договору страхування.). Підставою для визначення розміру збитку є рахунок СТО, обраної Страховиком (п.5.2. Договору страхування). Згідно п. 5.4. Договору страхування Особою, що допущена до керування є ОСОБА_3 .

Стороною позивача на підтвердження обставин щодо проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Audi Q8, д.р.н. НОМЕР_1 та його вартості, який здійснювався на станції технічного обслуговування, подано видаткову накладну № НП005380 від 30.07.2024; Наряд - замовлення №МВ001571 від 30.07.2024; Наряд - замовлення № НП068509 від 23.08.2024; Акт надання послуг № 166, рахунки СТО № від 07.06.2024 р.; № від 03.07.2024; № від 23.07.2024, якими визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi Q8, д.р.н. НОМЕР_1 складає 644 796,09 грн.

Як встановлено, на підставі заяв Страхувальника про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 644 796,09 грн.

На підставі статті 993 ЦК України, статті 108 Закону України «Про страхування» Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Суд погоджується з твердженням сторони позивача про те, що у ПрАТ «СК «ВУСО» після виплати страхового відшкодування виникло право вимоги (регресного позову) до ОСОБА_1 щодо відшкодування завданої шкоди.

Позивач, розраховуючи розмір шкоди, посилався на те, що (644 796,09 (фактичний розмір шкоди) - 160 000,00 (сума страхового відшкодування сплачена Моторно (транспортним) страховим бюро України). Тому, 484 796,09 грн. підлягає стягненню з Відповідача.

Суд перевіривши доводи сторони відповідача щодо недоведеності розміру шкоди, заявленому в позові, прийшов до наступних висновків.

В обґрунтування своїх доводів, стороною відповідача надано інформацію з сайту https://bidfax.info/audi/q8/7557722-audi-q8- premium-plus-2019-black-30l-6-vin- НОМЕР_4 .html, яка є у відкритому доступі. ТЗ Audi Q8 Premium Plus 2019 Black 3.0L 6 vin: НОМЕР_4 , зазнав механічних пошкоджень у ДТП, на території США. Дата продажу транспортного засобу на території США 12.01.2021.

На фото з даного сайту можна встановити, що у ТЗ Audi Q8 спрацювали подушки безпеки, а саме подушка безпеки водія, та бокові подушки безпеки, 4-х дверей. Як видно, під час ДТП та території США, ймовірно були пошкоджені ремені безпеки, та сидіння. (а.с.85-88, т.1).

Також, перелік пошкоджень ТЗ Audi Q8 встановлено в акті огляду від 10.02.2024 №-21-01, який є додатком до договору добровільного страхування наземного транспорту №-21-01 від 10.02.2024 (далі Договір) укладеного між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 , згідно якого при зовнішньому огляді транспортного засобу були виявлені наступні пошкодження, зокрема, задня частина ліві двері; праві двері; ліве крило; праве крило; кришка багажника; заднє вітрове скло; бампер; ліва фара; права фара; ліва п/т фара права п/т фара, середня частина салону. (а.с.89, т.1).

Згідно п. 17.3 договору добровільного страхування, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено №-21-01 від 10.02.2024 року, до суми страхового відшкодування не включається вартість:

п. 17.3.1. Ремонтних робіт, які не пов`язані з усуненням пошкоджень, викликаних страховим випадком (в т.ч. фарбування суміжних, не пошкоджених деталей ТЗ).

п. 17.3.1.2 При пошкодженні скла, освітлювальних приладів, дзеркал заднього виду страхове відшкодування виплачується за скло, яке має сколи і вищербини з тріщинами, наскрізні отвори, повністю розбите скло.

п. 17.3.11 Пошкодження скла, скляних частин освітлювальних приладів, дзеркал заднього виду у вигляді подряпин, сколів і вищербин без тріщин.

Таким чином, суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо безпідставності (в порушення умов укладеного Договору) включення до суми страхового відшкодування вартості робіт з заміни задньої фари LED- SCHLUSSLEUCHTE 1 шт 24 232,14.

Також суд визнає переконливими доводи відповідача ОСОБА_1 , що конструктивно дана фара розміщена вище імовірного місця контакту з ТЗ, яким керував відповідач.

З врахуванням наведеного, є обґрунтованими твердження сторони відповідача, що стороною позивача не доведено отримання нижче зазначених пошкоджень саме внаслідок ДТП, з вини ОСОБА_1 , а саме: ПАС БЕЗПЕКИ ТРЬОХТОЧКОВИЙ 1 шт 32 260, ПАС БЕЗПЕКИ ТРЬОХТОЧКОВИЙ 1 шт 32 260,12, ПАС БЕЗПЕКИ ТРЬОХТОЧКОВИЙ 2 шт 17 929,54 = 35 859,08, LED-SCHLUSSLEUCHTE 1 шт 24 232,14, ЯЩИК ДЛЯ РУКАВИЧОК 1 шт 2 715,52, Преднатяжник 1 шт 5 875,73, Преднатяжник 1 шт 5 875,73, РОЗПОДІЛЬНИК 1 шт 9391,67, КАРКАС СИДІННЯ 1 шт 59 428,94, ОБЛИЦЮВАННЯ СИДІННЯ 1 шт 607,15, ДЕКОРАТИВНА 1 шт 9 076,84, на загальну суму 217580,92 грн.

А також не доведено правомірності включення до суми страхового відшкодування вартості робіт по заміні деталей, які не були пошкоджені внаслідок ДТП, а саме: Ремінь безпеки заднього пасажира Р - заміна 1 норм/год 1 472,50, Ремінь безпеки заднього пасажира 1 - заміна 1 норм/год 1 472,50, Сидіння переднє ліве - зняти/встановити (0,9 норм/год 1 472,50 ) = 1 325,25 , Сидіння переднє ліве - розібрати/зібрати ( 0,8 норм/год 1 472,50 ) = 1 178,00, на загальну суму 5448,25 грн.

Як встановлено, відновлюваний ремонт проведено на підставі Акта (протоколу) транспортного засобу від 03.06.2024, який схвалений ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с.97-98, 99-109, т.1).

Як вбачається з доданих видаткових накладних, відновлювальний ремонт транспортного засобу Audi Q8 завершено 30.07.2024, що підтверджує накладна НП005380 від 30.07.2024.

Згідно додаткового акту (протоколу) огляду транспортного засобу від 02.08.2024, оглядом визначено заміну Преднатяжник 1 шт 5 875,73 грн., Преднатяжник 1 шт 5 875,73 грн., РОЗПОДІЛЬНИК 1 шт 9 391,67 грн., КАРКАС СИДІННЯ 1 шт 59 428,94 грн., ОБЛИЦЮВАННЯ СИДІННЯ 1 шт 607,15 грн., LED-SCHLUSSLEUCHTE 1 шт 24 232,14 грн., ДЕКОРАТИВНА 1 шт 9 076,84 грн.

Суд погоджується із доводами сторони відповідача про те, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами коли виникли ці ушкодження, які зазначені в додатковому акті (протоколі) огляду транспортного засобу від 02.08.2024, і чи перебувають дані ушкодження в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, яка мала місце 02.06.2024 о 16.30 в м. Яремче Івано-Франківської області.

А також не доведено правомірності включення до суми страхового відшкодування вартості проведення додаткового ремонту 23.08.2024, що підтверджується наряд-замовленням НП068509 на суму 224 838,77 грн.

Щодо доданих фото з огляду ТЗ, експертом зазначено, що у папці «Фото події» - фото з місця ДТП, наявні фото та відеоматеріали, при візуальному огляді яких зрозуміло, що вони зроблені не на місці ДТП і не на СТО.

Згідно висновку № 19 за результатами проведення судової транспортно- товарознавчої експертизи від 11.09.2025, 5.1. Вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту зносу складових пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 02.06.2024 року транспортного засобу Audi Q8, д.р.н. НОМЕР_1 , без урахування заміни деталей: Каталожний № 4М8857705НУ04 - ПАС БЕЗПЕКИ ТРЬОХТОЧКОВИИ 1 шт; Каталожний № 4М8857705НУ04 - ПАС БЕЗПЕКИ ТРЬОХТОЧКОВИЙ 1 шт; Каталожний № 4М8857805ІУ04 - ПАС БЕЗПЕКИ ТРЬОХТОЧКОВИИ 2 шт; Каталожний № 4М8945069А - ЕЕО-6СНШ551ЕІІСНТЕ 1 шт, Каталожний № 4М8012109В - ЯЩИК ДЛЯ РУКАВИЧОК 1 шт , Каталожний № 4М0857619В - Преднатяжник 1 шт; Каталожний № 4М0857619В - Преднатяжник 1 шт; Каталожний № 4М0937513І - РОЗПОДІЛЬНИК 1 шт; Каталожний № 4М0881105АК - КАРКАС СИДІННЯ 1 шт; Каталожний № 4И08810874РК - ОБЛИЦЮВАННЯ СИДІННЯ 1 шт; Каталожний № 4М8853927У9В - ДЕКОРАТИВНА 1 шт; становить 366461,18грн. (Триста шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят одна грн. 18 коп.).

Суд вважає обґрунтованими доводи сторони відповідача, що сума 366461,18грн, встановлена експерта підтверджує ремонт, деталей які могли бути пошкодженими в ДТП. Тому сума, яка не відшкодована позивачу становить 206 461,18 грн. =(366 461,18 грн. - 160 000 грн.)

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суми завданої матеріальної шкоди в розмірі 206 461,18 грн. В задоволенні решти вимог, відмовити.

Крім того, сторона відповідача заявила клопотання, відповідно до якого в разі задоволення судом позову, слід зобов`язати позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» передати відповідачу ОСОБА_1 деталі пошкодженого транспортного засобу, які залишилися після заміни на нові, що не можуть використовуватися за призначенням, але мають певну цінність.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду (абзац третій пункту 9).

У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 роз`яснено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Згідно інформації, наданої представником ПрАТ «СК «ВУСО» на адвокатський запит Янчишина В.Й. №09/25 від 09.06.2025, щодо повернення ОСОБА_1 пошкоджених деталей та вузлів автомобіля, то у ПрАТ «СК «ВУСО» відсутні замінені деталі та вузли автомобіля. (а.с.150, т.1).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вказано у статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено, відповідачем не надано доказів того чи наявні (існують) деталі пошкодженого транспортного засобу, які залишились після їх заміни на нові, на момент розгляду справи в суді, чи передані вони у розпорядження позивачу; з відповідними клопотаннями представник відповідача не звертався. Відтак, вимога представника відповідача про передачу деталей від транспортного засобу Audi Q8, д.р.н. НОМЕР_1 , замінених на нові під час ремонтно-відновлювальних робіт, не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов ро стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу задоволений частково, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 7 271,94 грн, що підтверджується платіжною інструкцією переказу коштів № 20879 від 02.04.2025 (а.с. 7, т.1), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3096,39 грн., пропорційно задоволеним позовним вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 12 13, 19, 76 78, 81, 82, 141, 223, 244, 247, 258, 268, 273, 274, 352, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» (, місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 206 461 ( двісті шість тисяч чотириста шістдесят одну) грн 18 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» (, місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31) витрати з оплати судового збору у розмірі 3096,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.03.2026.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ВУСО», , місцезнаходження юридичної особи: вул. Казимира Малевича, 31, м.Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК