Справа №442/9639/25
Провадження №2/442/424/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року місто Дрогобич Львівської області

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Коваля Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Чолавін Н.П.,

представника позивача адвоката Тунського А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась в суд з вказаним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Загальна площа (кв.м): 132.7, житлова площа (кв.м): 89.9 Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020 та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0.04 га кадастровий номер :01:032:0095 цільове призначення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06.

В обґрунтування первинних позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла прабабуся Позивачки та бабуся Відповідачки ОСОБА_4 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила 2 заповіти. Відповідно до Заповіту від 24.02.2021 року ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 Відповідно до Заповіту від 27.12.2021 ОСОБА_4 всю належну їй частку в статутному капіталі МПП «Лідер» () заповіла ОСОБА_3 .

Після її смерті у визначений 6 місячний строк для прийняття спадщини Позивач подала заяву про прийняття спадщини. Окрім Позивачки спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла Відповідач у справі. Постановою від 27 жовтня 2025 року № 166/02-31 Позивачці було відмолено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_2 та на земельну ділянку, на якій розташований відповідний житловий будинок. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало ненадання оригіналів документів, що посвідчують право власності на відповідне майно. Правовстановлюючі документи на відповідне майно зберігаються у Відповідачки, яка отримала їх після смерті ОСОБА_4 . Мати Позивачки неодноразово зверталась із вимогою повернути відповідні документи або надати їх нотаріусу для оформлення спадкового майна. Разом з тим Відповідачка у справі відмовляється надати такі документи. Мотивами її відмови є той факт, що на її переконання в силу положень ч. 3 ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Таким чином на думку Відповідачки оскільки Заповіт від 27.12.2021 року складений пізніше, відповідно Заповіт від 24.02.2021 року вважається скасованим.

Позивач вважає, що внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом, а тому просить задоволити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.01.2026 справу призначено до розгляду в порядку зального позовного провадження.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки вважає заповіт від 27.12.2021 скасованим. Зазначає, що як онука, має першочергове право на спадкування в порівнянні з позивачкою. Повідомила, що після смерті бабусі ОСОБА_4 у неї зберігаються оригінали документів, що посвідчують право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та на земельну ділянку, на якій розташований відповідний житловий будинок. Крім того, у поданому відзиві відповідачка просить розгляд справи проводи без її участі.

У судовому засіданні представник позивача- адвокат Тунський А.Р. позовні вимоги підтримав, вказав, що відповідачка не надає документів для оформлення спадщини і це єдина причина, що позивачка не може оформити спадщину. Наявні два заповіти, але вони чинні, не скасовані.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №253.

Перед смертю, ОСОБА_4 24.02.2021 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Спариняк Л.В., зареєстровано в реєстрі за №153.

27.12.2021 року ОСОБА_4 склала ще один заповіт, яким всю належну їй частку в статутному капіталі Малого Приватного підприємства «Лідер», () заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Мицак Ю.Р., зареєстровано в реєстрі за №1330.

Вказані заповіти, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №80570676, наданої приватним нотаріусом Спариняк Л.В., є чинними.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80570880 вбачається, що 24.03.2025 за номером у спадковому реєстрі 73840274 приватним нотаріусом Спариняком Л.В. зареєстровано спадкову справу спадкодавця ОСОБА_4 .

27.10.2025 законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Спариняка Л.В. із заявою за №165 на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку та житловий будинок АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Спариняк Л.В. від 27.10.2025 за №166/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та житловий будинок АДРЕСА_2 . У мотивувальній частині постанови вказано, що заявником не надано документів, що посвідчують право власності на вказане майно.

Відповідно до інформації з «Реєстру нерухомості» № 106 від 11.12.2025 вбачається, що житловий будинок садибного типу АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 . Відповідно до інформації з «Реєстру нерухомості» № 06 від 12.04.2026 земельна ділянка кадастровий номер :01:032:0095 площею 0,04 кв. на праві власності зареєстровано за ОСОБА_4 .

З урахуванням встановлених обставин суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми та судову практику.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 411 ЦПК України визначено, що висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У ч.2 ст. та ч.4 ст.1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Частинами 2, 3 ст. 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Верховний Суду постанові від 26.06.2019 по справі № 369/3186/17 зробив висновок, що при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.

Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.

Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що два заповіти, а саме: від 24.02.2021 та 27.12.2021 складено ОСОБА_4 на різних спадкоємців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Спадкодавець, заповідаючи 24.02.2021 ОСОБА_2 усе своє майно, у заповіті від 27.12.2021 всю належну їй частку в статутному капіталі Малого Приватного підприємства «Лідер», () заповіла ОСОБА_3 , що дає підстави для висновку суду про часткову суперечність останнього заповіту попередньому. Враховуючи, що у двох заповітах відрізняються спадкоємці і обсяг спадкового майна, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог не суперечить ч.2 ст.1254 ЦК України щодо можливості заповіту складеного пізніше скасовувати попередній заповіт у частині, а не повністю.

Твердження відповідача, надані у відзиві на позов, спростовуються вищевказаними висновками суду. Враховуючи зазначене, позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі.

Керуючись ст. 2,4,5,81,89,141,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно- задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Загальна площа (кв.м): 132.7, житлова площа (кв.м): 89.9 Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0.04 га кадастровий номер :01:032:0095 цільове призначення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного тексту судового рішення 19.03.2026.

Суддя Роман КОВАЛЬ