Справа № 700/980/25
Провадження № 2/700/53/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Бесараб Н.В., при секретарі судового засідання Кравець І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/980/25 провадження №2/700/53/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», представник позивача Соломко Анастасія Геннадіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А H О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 03.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту https://navse.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1417-0613. Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 14800 грн зі строком кредитування на 300 календарних днів; базовий період - 14 днів; комісія за видачу кредиту -15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушила вищезазначені умови кредитного договору, а тому станом на 02.09.2025 виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить, з врахуванням застосування програми лояльності - 74000 грн, з яких: 14800 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 59200 грн -прострочена заборгованість за процентами. З врахуванням наведеного, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №11417-0613 від 03.07.2024 року у розмірі 74000 грн, а також витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Представник відповідача адвокат Олійник Наталія Олександрівна направила відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити повністю та покласти на позивача судові витрати в сумі 8000 грн. Свої заперечення обґрунтувала тим, що 03.07.2024 року невстановлені особи зламали месенджер Viber, яким користувалася Відповідач, і використали її персональні дані для оформлення кредиту без її відома. Після зламу з акаунту здійснювались повідомлення з посиланнями на кредитні сервіси. Факт шахрайства підтверджується витягом з ЄРДР №0000886 від 06.07.2024 р. (ч. 4 ст. 190 КК України). Позивач зазначає, що кошти були перераховані на картку Відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач має рахунок у цьому банку, проте не ініціювала отримання кредиту й не використовувала ці кошти. Згідно з випискою з рахунку Monobank, 03.07.2024 р. на картку надійшли кошти у сумі 32 810 грн, які в той же день були перераховані невідомим особам через сервіси ipay_credit, payway тощо. Таким чином, кошти фактично були викрадені шахраями одразу після надходження. Позивач не надав жодних документів, які б підтверджували: факт волевиявлення Відповідача на укладення договору; технічні дані укладення електронного договору (IP, час, лог-файли); підтвердження отримання Відповідачем тексту договору; дійсний розрахунок заборгованості та правові підстави нарахувань. До відзиву на позов додано клопотання про витребування доказів.

23.10.2025 представником відповідача направлено додаткові письмові пояснення, в яких надано відповідь на питання, зазначені в клопотанніта враховуючи неможливість самостійно отримати первинні бухгалтерські документи, зокрема, виписку по рахунку ОСОБА_1 , позивач подав клопотання про витребування доказів у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтвердження належності банківської картки № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на яку було перераховано кредитні кошти в сумі: 14800,00 грн. та виписку банківського рахунку ОСОБА_1 , щодо надходження коштів від 15.05.2023 року у сумі 14800,00 грн.(ID трансакція: НОМЕР_2 ) на банківську картку № НОМЕР_3 .

17.11.2025 адвокат Олійник Н.О. направила заперечення щодо додаткових пояснень позивача, які відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підтверджують факту волевиявлення на укладення кредитного договору, відповідач стала жертвою шахрайства, USB-носій не є належним доказом, неналежність довідки про перерахування коштів.

22.12.2025 представником позивача направлено додаткові письмові пояснення по справі, в яких вона зазначила, що представником ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» була здійснена перевірка можливого вчинення шахрайських дій стосовно ОСОБА_1 при оформленні нею

кредитного договору № 1417-0613 від 03.07.2024 р. З даної перевірки слідує, що у процесі оформлення кредиту було дотримано всіх необхідних процедур ідентифікації та верифікації, однак жодних ознак шахрайських дій з боку третіх осіб системою безпеки не було виявлено. Витяг з ЄРДР не є доказом вчинення шахрайських дій,

а лише підтверджує факт реєстрації заяви/повідомлення та початку

досудового розслідування, а не доведеності факту злочину, оскільки це лише

інформаційний документ, який фіксує початок провадження. А постанова слідчого про визнання особи потерпілим сама по собі не є доказом вчинення кримінального правопорушення, а лише процесуальним документом, який фіксує статус особи (потерпілого) у кримінальному провадженні. З наданих Відповідачем доказів, досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні триває вже понад півтора року, проте за вказаний період органом досудового розслідування не було здобуто жодних

належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт шахрайства.

Представником Відповідача зазначено, що викрадення коштів одразу після їх

надходження відбувалося через ipay_credit, payway, інші сервіси. Однак, з виписки «Monobank» вбачається, що через платіжні системи ipay_credit та payway навпаки відбувалося зарахування коштів на рахунок Відповідачки. Водночас, сума коштів, яка підлягає до списання з карткового рахунку Відповідачки позначається знаком «-» перед відповідною сумою коштів. І як вбачається з наданої виписки списання здійснювалися на рахунок ОСОБА_2 , з якою фінансові операції здійснювалися навіть до

укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ

ФІНАНС». Отже, твердження представника Відповідача не відповідають фактичним

обставинам справи та ґрунтуються на вибірковому й помилковому

тлумаченні даних, відображених у виписці з рахунку Відповідачки, що має

наслідком введення суду в оману щодо реального руху грошових коштів. Крім того, залишається незрозумілим, у який спосіб нібито шахраї могли отримати

доступ до застосунку «Монобанк» Відповідачки, зважаючи на те, що остання

повідомила виключно номер банківської картки. При цьому доступ до зазначеного

застосунку можливий лише за умови введення пароля, а у разі використання функції

«не пам`ятаю ПІН-код» обов`язковим є проходження процедури ID-верифікації із

застосуванням технології розпізнавання обличчя в режимі реального часу. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, твердження Відповідача є необгрунтованими та безпідставними, адже факти, на які спирається Відповідач про нібито вчиннення стосовно нього шахрайських дій є недоведеними, а докази є не належними та спростовними.

Ухвалою суду від 10.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 11.02.2026 року зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник позивача просила про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач та її представник були належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки, отриманої відповідачем 13.02.2026 року та електронну судову повістку отримано в додатку «Viber» 11.02.2026. Представник відповідача отримала судову повістку в її електронному кабінеті.

Зважаючи на належне сповіщення учасників справи про день, час та місце судового засідання, їх неявка не є перешкодою для розгляду цивільної справи за наявними у ній доказами.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.07.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1417-0603.

Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 14800 грн, зі строком кредитування на 300 календарних днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка 1,2 % в день; стандартна % ставка 1,5 % в день, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту 28.04.2025 року.

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» https://navse.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

На офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» https://navse.ua у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 14800 грн підтверджено договором про відкриття кредитної лінії №1417-1222 від 26.02.2024 року, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3656, довідкою про перерахування суми кредиту №1417-0603 від 03.07.2024 року, довідкою АТКБ «ПриватБанк», довідкою ТОВ «УкрКредитФіанс», випискою про рух коштів по картці від 06.07.2024.

Поряд з цим, позивачем (кредитодавцем) було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача (позичальника) Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у сумі 8998,40 грн, за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 74000 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 порушені умови вказаного кредитного договору та у повному обсязі кредит позивачу не повернутий. Заборгованість відповідача станом на 02.09.2025 року, з врахуванням застосування програми лояльності, становить 74000 грн, з яких:

-прострочена заборгованість за кредитом - 14800 грн;

-прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 59200 грн;

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповерненні кредитних коштів та стало наслідком звернення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи такі положення закону, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Отже, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.1056-1 ЦК України).

До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Крім того, на час розгляду даної цивільної справи відповідач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за договором від 03.07.2024 року.

Суд відхиляє твердження представника відповідача про вчинення по відношенню до відповідача шахрайських дій та вважає, що кредитний договір було укладено в електронному вигляді саме відповідачем, а не третіми особами з огляду на таке.

02.07.2024 року Відповідач власноруч здійснила реєстрацію в Інформаційнотелекомунікаційну систему (далі ІТС) за допомогою одноразового паролю. Також Відповідач пройшла верифікацію через систему BankIDАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджує достовірність наданих персональних даних та належну ідентифікацію користувача.

Після успішної верифікації для Відповідача було створено особистий кабінет, що надало їй можливість подавати заявки на укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів.

03.07.2024 року Відповідачем було сформовано Заявку на оформлення Кредитного Договору в розмірі 14 800,00 грн. та вона зазначила всю необхідну інформацію, яка міститься в анкеті клієнта-фізичної особи.

Ідентифікація та верифікація Заявника здійснюється Кредитодавцем одним із способів, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

Ідентифікацію відповідача проведено з розпізнання обличчя та надання фото власних документів. Після успішного проходження верифікації Відповідач після ознайомлення з умовами кредитного договору та всіх його невід`ємних частин наклала Акцепт шляхом підписання одноразовим ідентифікатором A3656, що підтверджує її волевиявлення на укладення договору.

Після цього кредитні кошти в сумі 14 800,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений Відповідачем в Заявці.

Таким чином, у процесі оформлення кредиту було дотримано всіх необхідних процедур ідентифікації та верифікації.

Передача коштів при укладенні електронних кредитних договорів (особливо з мікрофінансовими організаціями) зазвичай підтверджується комплексом доказів, що демонструють факт переказу коштів від кредитора до позичальника через платіжну систему або інші канали.

У постанові від 12.12.2024 у справі № 298/825/15 Верховний Суд вказав, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача.

У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23) зазначено, що кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно- телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора.

У справі № 234/7298/20, що переглядалась КЦС ВС, суд установив, що договір сторони уклали в електронному вигляді, зі застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на вебсайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. На думку КЦС ВС, встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суди дійшли обґрунтовано висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Також у постанові від 01.07.2024 у справі № 638/161/22 ВС погодився з тим, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували, що грошові кошти за спірним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перераховувалися на платіжну картку позивача, відкриту АТ КБ «ПриватБанк». КЦС ВС погодився із тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.

У постанові КЦС ВС від 20 червня 2024 року (справа № 523/13603/21) суди встановили, що спірні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому позивачка через особисті кабінети на вебсайтах відповідачів подала заявки на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту. Ідентифікація позивачки в інформаційно-телекомунікаційних системах відповідачів здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням її особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, місця реєстрації та проживання, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, контактних даних її матері. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі ці дії вчинені від імені позивача невстановленими особами внаслідок шахрайських дій, матеріали справи не містять.

Отже суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо самого факту укладення кредитного договору відповідачем, оскільки стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень.

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо стягнення процентів, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №1417-0613 від 03.07.2024 року по несплаченим процентам у загальному розмірі 59200 грн, що нараховані відповідно до Кредитного договору.

Суд не погоджується з розміром процентів за користування кредитом, які просить стягнути позивач, з таких підстав.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

22.11.2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до ст. 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», з відповідними змінами, внесеними Законом №3498-ІХ, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

В той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Позивач, не зважаючи на те, що кредитний договір №1417-0613 від 03.07.2024 року було укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів умови вказаного договору у відповідність до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки і продовжив нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірах, що перевищували максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки, визначений законодавством.

З огляду на викладене, дії позивача безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування щоденної відсоткової ставки були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору розмір заборгованості за процентами підлягає зміні з урахуванням положень законодавства.

За зробленим судом розрахунком з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» необхідно стягнути заборгованість за процентами в сумі 47404,40 грн. Такий розмір заборгованості за процентами нараховано банком на пільгових умовах за процентною ставкою 1,20% за період з 03.07.2024 по 16.07.2024 року включно (14800*1,2%*14днів), що становить 2486,40 грн; нараховані банком за процентною ставкою 1,5 % в період з 17.07.2024 року по 20.08.2024 року включно (14800*1,5%*35 днів), що становить 7770,00 грн та нараховані судом за процентною ставкою 1 % в період з 21.08.2024 року по 28.04.2025 року (14800*1%*251 день) в сумі 37148,00 грн, що в загальному розмірі становить суму 47404,40 грн.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №1417-06132 від 03.07.2024, який був укладений між відповідачем та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як в обумовлені договором строки, та враховуючи відсутність відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за Договором перед відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягають до часткового задоволення та стягнення заборгованості в сумі 62204,40 грн, яка складається із 14800 грн основного боргу за тілом кредиту та 47404,40 грн процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №1581 від 25.09.2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (84,06 %) в розмірі 2036,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», представник позивача - адвокат Соломко Анастасія Геннадіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1417-0613 від 03.07.2024у розмірі 62204,40 грн (шістдесят дві тисячі двісті чотири гривні 40 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 2036,27 грн (дві тисячі тридцять шість гривень 27 копійок ) - у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407 м.Київ, .

Представник позивача: Соломко Анастасія Геннадіївна, що діє на підставі довіреності довіреності від 29.08.2025року №22, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса:01133, м. Київ, Бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ