Справа № 489/7111/25
Провадження № 2/487/409/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2025 року з Інгульського районного суду м. Миколаєва до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до ОСОБА_2 (відповідачка), в якій позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2019 у справі № 487/1284/19, з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2019 у справі № 487/1284/19 з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи до 18.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час наявні обставини, які є підставою для зменшення розміру аліментів, а саме, відповідно до судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.08.2025 з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку. Позивач постійно приймає участь у вихованні своєї доньки, майже кожні вихідні бере її до себе додому, відвідує дитячі розважальні центи, кафе, басейни. З сином вони проживають в різних містах, тому для спілкування з ним він має витрачати кошти на проїзд. Ці обставини спонукають його звернутись до суду. Позивач працює в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та його середня заробітна плата за сім місяців 2025 року складає 41 113,68 грн, тому в разі зменшення розміру аліментів до 1/6 частки, прожитковий мінімум для дітей до 6 років, який становить 2 563,00 грн, буде забезпечено.

03 жовтня 2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

03 грудня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача ОСОБА_3 , просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву представник посилається на те, що запропонований відповідачем розмір аліментів є недостатнім для реальних потреб дитини 13 років і не враховує зростання витрат у підлітковому віці. Навіть 1/4 частка покриває лише частину витрат, а 1/6 частка призведе до суттєвого погіршення матеріального становища дитини та обмежить її гармонійний розвиток. Крім того, у разі зменшення доходу позивача, 1/6 може опуститися нижче гарантованого мінімуму в майбутньому. Судова практика (постанова Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 759/21387/19-ц) прямо забороняє встановлювати частку доходу, якщо вона призводить або може призвести до меншого, ніж 50% ПМ, - такому разі суд зобов`язаний відмовити або перейти до твердої суми. Реальні потреби дитини не менше 18 000,00 грн 20 000 грн в місяць, а різницю доведеться покривати з доходів відповідачки, що є несправедливим, оскільки позивач має високий дохід і може забезпечити рівномірне утримання усіх дітей без шкоди для кожного. Зменшення аліментів до 1/6 не забезпечить навіть рекомендованого рівня в перспективі, особливо з урахуванням інфляції та зростанням ПМ. Загалом 1/6 частка дозволить лише базове харчування та одяг (40% потреб), але позбавить дитину додаткової освіти, спорту та дозвілля, що суперечить ст. 182 СК України та Конвенції ООН про права дитини. Доходи матері не дозволяють компенсувати дефіцит без шкоди для власного здоров`я, тому збереження 1/4 частки є єдиним справедливим. Прав позивача спілкуватися з сином і витрати пов`язані з реалізацією цього права, не можуть бути підставою для обмеження права іншої дитини на повноцінне утримання. Також зазначає, що ці витрати є незначними та не включаються до змісту обов`язку утримання дитини. Крім цього зазначає, що твердження відповідача щодо спільного відвідування розважальних центрів, кафе, басейнів є свідомим введенням суду в оману. Позивач, окрім сплати аліментів у розмірі 1/4, жодної додаткової копійки на дитину не витрачав за останні роки і не брав участі в її житті належним чином. Також зазначає, що народження дитини в іншому шлюбі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

17 грудня 2025 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що обов`язок з утримання дитини покладено на обох батьків. Зазначені представником позивача витрати на дитину є додатковими витратами, які можуть бути розділені за домовленістю. Виходячи з розміру заробітної плати 1/6 вдвічі перевищить прожитковий мінімуму на дитину. Зміна сімейного стану позивача може бути підставою для зменшення аліментів і позивач надав докази народження сина та стягнення аліментів на його утримання, що свідчить про погіршення його майнового стану. Саме ці обставини є підставою позову. Оскільки мати ніколи не заперечувала щодо спілкування позивача з дочкою, до позову не було додано доказів спільного відпочинку.

29 січня 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, з підстав, викладених у ньому на відповіді на відзив, просив задовольнити. Додатково пояснив, що дочку він бере до себе майже кожну неділю, купив їй велосипед, дитина спілкується з бабусею та дідусем. Він не заперечує надавати додаткову допомогу доньці.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову і стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову допомогу.

Відповідачка в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 18 березня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ № 487/1284/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 18.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , батьками якого є: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_1 . (а.с. 17).

18 серпня 2025 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області видано судовий наказ № 484/4336/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до форми ОК-5, сформованої 21.08.2025, ОСОБА_1 з січня 2025 р. по липень 2025 р. отримував дохід в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та за вказаний період сума доходу складає 287795,79 грн.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

26 грудня 2025 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 489/7109/25 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане судове рішення набрало законної сили 29.01.2026.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 СК України).

Аналіз ст. 192 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

На підставі матеріалів справи встановлено, що після видання Заводським районним судом м. Миколаєва 18.03.2019 судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , на утримання якого судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.08.2025 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, розмір яких зменшено до 1/6 частки рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2025.

Отже встановлено, що ОСОБА_1 має зобов`язання щодо утримання неповнолітнього сина.

За такого, стягнення з позивача аліментів на утримання дітей за окремими судовими наказами призвело до збільшення загальної суми відрахувань з його доходу та зміни його матеріального становища, а тому при їх стягненні повинні враховуватись обставини, передбачені статтею 182 СК України щодо наявності у нього інших утриманців.

В той же час відповідачка підтверджень про свій майновий та сімейний стан не надала, а лише посилалась на недостатність аліментів для реальних потреб дитини, необхідності забезпечення додаткової освіти, спорту, дозвілля дитини. Однак такі витрати є додатковими витратами на дитину, на відміну від аліментів, які необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а тому вони не можуть бути враховані при вирішенні цього позову.

Суд враховує, що при зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Водночас мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Згідно з ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», встановлено те, що в 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.

Враховуючи середню заробітну плату відповідача за період з січня-липня 2025 р., яка відповідно до довідки ОСК-5 складає 41 113,68 грн (без вирахування податків), 1/4 частка складає 10 278,42 грн, 1/6 частка - 6 852,28 грн, що перевищує рекомендований розмір аліментів на одну дитину.

За такого, враховуючи підтвердження позивачем факту зміни його матеріального становища та сімейного стану, і наявність у позивача іншого утриманця, у зв`язку зі стягненням аліментів на сина, матеріальні потреби доньки, з огляду на її вік, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також те, що фактичний розмір аліментів від частини доходу позивача, який складає частку, що є більшою за прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який визначений державою, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягнуті в порядку наказного провадження.

Оскільки відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, що відповідає 1/6 частині заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину з двох, з метою захисту інтересів дітей сторін та встановлення рівності їх матеріального забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначеного судовим наказом з 1/4 частки до 1/6 частки.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

Крім того, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Оскільки позов задоволено повність, відповідно до ст. ст. 133, 141 УК України витрати відповідачки на професійну правничу допомогу покладаються на неї.

Керуючись ст.ст. 76-82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.181, 182, 192 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів завдовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі судового наказу виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 18 березня 2019 року з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя: З.М. Сухаревич