Справа № 643/2587/25
Провадження № 2/643/2834/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Пасічника О.М.

за участю секретаря судового засідання Онди В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в особі представника Киричук Галини Миколаївни звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501 від 19.12.2018 у розмірі 95380,72 грн, та за кредитним договором № від 11.12.2021 у розмірі 16444,72 грн, яка утворилася станом на 01.12.2024, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено наступне, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори від 19.12.2018 кредитний договір №501, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 50000 грн. та від 11.12.2021 кредитний договір №, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 10100 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: 1) За кредитним договором № 501 від 19.12.2018 у розмірі 95380,72 (дев`яносто п`ять тисяч триста вісімдесят ) грн. 72 коп., з яких: 49920.99 грн. заборгованість за кредитом; 45459.73 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) За кредитним договором № від 11.12.2021 у розмірі 16444,72 (шістнадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 72 коп., з яких: 8656.14 грн. заборгованість за кредитом; 1.87 грн. заборгованість процентами; 7786,71 грн. заборгованість за комісією.

Позивач зазначає, що направляв письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З метою відновлення своїх порушених прав та законних інтересів позивач звернувся в суд із зазначеними вище позовними вимогами.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, в судове засідання викликано сторін.

Заочним рішенням від 23.06.2025 позов акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Ухвалою суду від 16.12.2025 заочне рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 23.06.2025 у справі №643/2587/25 за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. В позові просив розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник Зольнікова В.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку.

Беручи до уваги ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача та його представника.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 19.12.2018 відповідач звернувся із заявою №501 на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. (а.с. 12).

Даною Заявою відповідач попросив позивача відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, надати Кредитну картку № НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт у сумі 15 000,00 грн. Розрахунковим днем та платіжною датою визначено 30 число місяця. Строк дії Кредитного ліміту, процентна ставка за користування Кредитним лімітом, розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлювалися відповідно до умов Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (а.с. 14-39).

Згідно пункту 2.2.1 частини 2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції акцептованими Клієнтом з моменту оформлення Заяви на приєднання до договору в письмовій (паперовій або електронній) формі за умови подання Клієнтом документів Банку, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору.

Згідно положень п. 2.2.5 частини 2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомлений з повним текстом договору, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору.

Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право банку змінювати клієнту кредитний ліміт.

Відповідачу неодноразово змінювався кредитний ліміт, станом на 03.03.2022 становив 50000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №501 від 19.12.2018 станом на 01.12.2024 (включно) заборгованість ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період 30.12.2018 по 01.12.2024 становить: 95380,72 грн, з яких: 49920,99 грн. заборгованість за сумою кредиту, 45459,73 грн заборгованість за відсотками (а.с. 48-51).

11.12.2021 відповідач звернувся із заявою на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. (а.с. 10-11).

Підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 11).

Даною Заявою відповідач попросив позивача надати кредит на споживчі цілі у сумі 10100,00 грн. строком на 24 місяці, процентна ставка за користування 0.01% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,99% реальна річна процентна ставка 107,224 % (а.с. 10-11).

Згідно пункту 2.2.1 частини 2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції акцептованими Клієнтом з моменту оформлення Заяви на приєднання до договору в письмовій (паперовій або електронній) формі за умови подання Клієнтом документів Банку, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору.

Згідно положень п. 2.2.5 частини 2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомлений з повним текстом договору, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору. Заява на приєднання може оформлюватися у паперовому або електронному вигляді, у тому числі із можливістю проставлення зі сторони клієнта цифрового власноручного підпису безпосередньо у банку або за допомогою будь-якого дистанційного каналу обслуговування.

11.12.2021 Позивачем перераховано на рахунок відповідача 10100 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № від 11.12.2021 станом на 01.12.2024 (включно) заборгованість ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період 11.12.2021 по 01.12.2024 становить: 16444,72 грн, з яких: 8656,14 грн. заборгованість за сумою кредиту, 1,87 грн заборгованість за відсотками, 7786,71 грн. заборгованість по комісії (а.с. 46-47).

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1статті 1049 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит: вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

У частині 1статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено перелік обов`язкових істотних умов у договорі про споживчий кредит.

Постановою Національного банку України від 08.06.2017 за № 49, затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі: Правила), які встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Як вбачається із наявних у справі доказів, ОСОБА_1 підписав заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої погодився з усіма його умовами, зокрема й умови про те, що підписана ним Заява складає Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, про що свідчить надана позивачем завірена копія такої заяви та Публічна пропозиція на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Разом із цим, відповідач ОСОБА_1 із істотними умовами такого договору ознайомився, про що підписався.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу кредити у розмірах, передбачених у договорах, у повному обсязі, що підтверджується випискою за банківськими рахунками ОСОБА_1 (а.с. 52-62). Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо виконання взятих на себе за договором зобов`язань щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, суд дійшов висновку, шо позовні вимоги, спрямовані на відновлення позивачем своїх порушених прав та законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 , та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором №501 від 19.12.2018 за період 30.12.2018 по 01.12.2024 становить: 95380,72 грн, з яких: 49920,99 грн. заборгованість за сумою кредиту, 45459,73 грн заборгованість за відсотками, та заборгованість за кредитним договором № від 11.12.2021 за період 11.12.2021 по 01.12.2024 становить: 8659,01 грн. з яких 8656,14 грн. заборгованість за сумою кредиту, 1,87 грн заборгованість за відсотками.

Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № від 11.12.2021 року у розмірі 7786,71 грн., суд зазначає наступне.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до п.4 ч.1ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Положеннями ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст.12Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією за кредитним договором № від 11.12.2021 року у розмірі 7786,71 грн., задоволенню не підлягає.

Щодо твердження представника відповідача щодо нарахування заборгованості поза межами строків позовної давності суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошує на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Крім цього, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи вищевикладене, строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину та воєнного стану, та відповідно позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності.

За частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2253,73 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 78, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 274, 277, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, індекс 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість у розмірі 104038,73 (сто чотири тисячі тридцять вісім) гривень 73 копійки, яка складається з заборгованості за Кредитним договором №501 від 19.12.2018 у розмірі 95380,72 (дев`яносто п`ять тисяч триста вісімдесят) гривень 72 копійки та заборгованості за Кредитним договором № від 11.12.2021 у розмірі 8659,01 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, індекс 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2253,73 (дві тисячі двісті п`ятдесят три) гривні 73 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4)

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Суддя Пасічник О.М.