Справа № 375/3064/25
Провадження № 2/375/106/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Антипенка В. П.,

за участю секретаря судового засідання: Голованової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 16169,28 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрат по справі: 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 13000,00 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.07.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 75828418, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 5200 грн, із базовою, фіксованою процентною ставкою 1,99% за день користування кредитом.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 16169,28 грн, з яких 5200,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 10874,12 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 83,20 грн. інфляційні збитки, 11,96 грн. 3% річних,які підлягають стягненню на користь позивача.

05.01.2026 та 13.02.2026 відповідачка надіслала на адресу суду відзив на позов, у якому, не заперечуючи факту укладення кредитного договору, повністю заперечили проти задоволення позовних вимог та вказала не пропорційність витрат на правову допомогу складності справи та її матеріальному стану.

Свої заперечення огрунтувала тим, що термін дії договору №75828418 закінчився 04.09.2021. Позов подано у грудні 2025 року, тобто поза межами строку позовної давності. Керуючись ч. 4 ст. 267 ЦК України, просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Щодо суми боргу, відповідачка вказувала на те, що позивач не надав належних доказів перерахування коштів та обґрунтованого розрахунку заборгованості. Нарахована сума значно перевищує тіло кредиту. Також, згідно із законодавством, у період дії воєнного стану споживач звільняється від відповідальності за прострочення (штрафів, пені).

Також відповідачка вказувала на відсутність доказів відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «КОЛЛЕКТ-ЦЕНТР».

Крім того, 07.01.2026 та 08.01.2026 відповідачка надіслала на адресу суду ще два відзиви на позов. У відзиві від 07.01.2026 вона визнала позовні вимоги у частині стягнення тіла кредиту, а у відзиві від 08.01.2026 просила застосувати позовну давність, або обмежитися стягненням 5200,00 грн тіла кредиту.

09.01.2026 представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому заперечив проти арнгументів відповідачки.

Представник відповідача вказував на те, що строки позовної давності не порушені, враховуючи її зупинення у зв`язку із карантином та впровадженням військового стану. Представник також вказує на те, що матеріали справи містять достатньо доказів того, що кредитні кошти були перераховані відповідачці на виконання укладеного кредитного договору, а розрахунок заборгованості за кредитом зроблений з урахуванням умов укладеного кредитного договору.

Посилаючись також на докази, які містяться у матеріалах справи, представник позивача вказував на правомірність та обгрунтованість факту переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача.

22.01.2026 представник відповідача надіслав відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Свою позицію представник позивача обгрунтував тим, що згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав позику в сумі 5 200,00 грн, яку зобов`язувався повернути протягом 30 днів, тобто до 31.07.2021 року, та сплатити проценти за користування кредитом за зниженою денною процентною ставкою 1,99%, при цьому базова денна процентна ставка становить 1,99%, а денна процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70%.

При цьому, нарахування процентів за користування позикою протягом всього строку кредитування, в тому числі пролонгованого, здійснювалось за зниженою процентною ставкою 1,990% за кожний день користування.

Останнім днем нарахування процентів за понадстрокове користування позикою згідно розрахунку заборгованості, складеного позикодавцем, є 03.12.2021 року, тобто такі нарахування здійснювались протягом 30 днів, що відповідає умовам договору.

Таким чином, всі нарахування за договором позики №75828418 від 01.07.2021 здійснювались правомірно, що стороною відповідача спростовано не було.

На переконання представника позивача, здійснення відповідачем пролонгацій строку користування позикою за договором № 75828418 від 01.07.2021 та неодноразова сплата процентів за користування позикою лише в черговий раз підтверджує визнання відповідачем умов договору.

Представник позивача вказував на те, що ОСОБА_1 не нараховано, а ні первісним кредитором, на правонаступниками, неустойка (штраф, пеня) за укладеним Договором №75828418. Крім того, як вже зазначалося ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було здійснено нарахування 3% річних за користування позикою у розмірі 11,96 грн та інфляційних збитків у розмірі 83,20 грн., за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року (дата, що передувала введенню в Україні воєнного стану), що не суперечить пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 22.12.2025 провадження у справі було відкрито.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч.2ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 01.07.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 75828418.

Пунктом 2 договору передбачено загальний розмір кредиту 5200,00 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 01.07.2021 (п. 2.2 договору), термін повернення кредиту - 31.07.2021 (п. 1.4 договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,99 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (п.2.3 договору)

Відповідно до положень договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства за доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Договір підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.

За таких умов суд дійшов висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» вих. № КД-000085106/ТНПП від 17.11.2025 , кошти у сумі 5200,00 грн було перераховано на рахунок відповідача, картка № НОМЕР_1 . Цей факт також підтверджується і листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» № 18/11/25-30 від 17.11.2025 .

27.01.2022 було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75828418.

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75828418.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 16169,28 грн, з яких 5200,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 10874,12 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 83,20 грн. інфляційні збитки, 11,96 грн. 3% річних.

Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» від 05.02.2026 на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 )

Ідентифікаційні дані власника картки: прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; серія та номер паспорта НОМЕР_5 ; адреса місця проживання Адр. факт.: АДРЕСА_1 , контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) НОМЕР_6 .

Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період 01-07-2021 - 06-07-2021: номер телефону НОМЕР_6 був/є фінансовим. Номер телефону НОМЕР_6 знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 .

АТ КБ «Приватбанк» також повідомив, що по рахунку(ах) НОМЕР_2 ( НОМЕР_7 ) було зарахування коштів на суму 5200.00 UAH від 01.07.2021.

Доказів погашення кредитної заборгованості по договору матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач не погасив кредитну заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, судом враховано таке.

Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Щодо заперечень відповідачки, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України і метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 р. № 651.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX.

Закон скасовує зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Закон набрав чинності 04.09.2025.

Отже, з 12.03.2020 по 01.07.2023 перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 та по 04.09.2025 даний час перебіг строків позовної давності зупинено.

Позивач звернувся до суду 22.12.2025, а тому, строки позовної давності не були ним пропущені, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором, то суд зазначає таке.

Враховуючи те, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у кредит.

Крім того, факт надання кредитних коштів підтверджується і інформацією, отриманою від АТ КБ «Приватбанк» від 05.02.2026 та випискою із банківського рахунку відповідачки.

Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 5200 грн. підлягає задоволенню, (сума тіла кредиту, яка відступлена за договором факторингу та включена у розрахунок ціни позову).

Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх:

- за період з 01.07.2021 по 31.07.2021, виходячи з розрахунку 1,99 % за день користування кредитом (1,99% х 30 днів = 59,7 %). 5200 грн х 59,7 % = 3104,4 грн.

- за період з 01.08.2021 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) - 206 днів.

0,01 % х 206 днів = 2,6 %, 5200 х 2,6 % = 135,2 грн.

Всього відсотків: 3104,4 + 135,2 = 3239,6 грн.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що строк кредитного договору було пролонговано, про що свідчить факт сплати відповідачкою відсотків поза межами 30-ти денного строку.

Дійсно, відповідно до розрахунку ціни позову 03.11.2021 було сплачено 1440 грн відсотків. Водночас даний факт свідчить про намір відповідачки погасити заборгованість, але ніяк не свідчить про факт автоматичної пролонгації строку дії договору позики.

Крім того, сам договір не містить умов його пролонгації чи автоматичного поновлення у випадку погашення боргу, матеріали справи не містять також і додаткових угод, які б свідчили про продовження строку кредитування.

Отже, посилання позивача на автоматичну пролонгацію договору є необгрунтованими.

Суд звертає увагу на те, що вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачають у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних та інфляційні збитки розраховані за лютий 2022 року на суму тіла кредиту - 5200 грн. (т. 1 а.с. 22)

Водночас 3% річних враховано судом при розрахунку заборгованості за процентами по кредиту.

Отже, інфляційні збитки - 83,20 грн. підлягають стягненню, оскільки це не суперечить приписам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Матеріали справи містять докази відступлення права вимоги до відповідачки, зокрема 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75828418 (т. 1 а.с 39). Фкт передачі права вимоги також підтверджується реєстром боржників (т. 1, а.с. 56)

Факт перерахування коштів відповідачці підтверджеється довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» вих. № КД-000085106/ТНПП від 17.11.2025 (т.1 а.с. 14), листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» № 18/11/25-30 від 17.11.2025 (т.1, а.с. 16), випискою з банку (т. 1 а.с 157), та не заперечується самою відповідачкою.

Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 8 522,80 грн, з яких: 5200 грн. заборгованості з основного боргу, 3239,6 грн заборгованості за відсотками, інфляційні збитки - 83,20 грн.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути із відповідача 16169,28 грн. Водночас судом вирішено стягнути 8 534,76 грн, що становить 52 %.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,40 грн х 52 %) = 1259,64 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги та акт про надання юридичної допомоги від 03.11.2025. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 9000,00 грн.

З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи заперечення відповідача, складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 8 522,80 (вісім тисяч п`ятсот двадцять дві гривні 80 коп.) грн, заборгованості за кредитним договором № 75828418 від 01.07.2021, з яких: 5200 грн. заборгованості з основного боргу, 3239,6 грн заборгованості за відсотками, інфляційні збитки - 83,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 1259,64 грн. (одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять грнивень 64 коп.) грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 3000,00 (три тисячі гривень 00 коп) грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», 01133, м. Київ вул. Мечнікова,3, .

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя В. П. Антипенко