Справа № 206/2863/25
Провадження № 2/206/95/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра, у складі :

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря с/з Шевцової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпрі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 294 833 грн 43 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн 00 коп., а також судові витрати, що складаються з витрат на оплату послуг судового експерта у розмірі 7 000 грн 00 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн 00 коп. та 1 000 грн 00 коп. за кожне судове засідання, а також витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 438 грн 66 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. 27.07.2024 року у м. Дніпрі по вул. Іларіонівській, 14 (Самарський район м. Дніпра) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 (відповідач), який під час зміни напрямку руху не впевнився у безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (позивач), який рухався у попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_1 (позивач) згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , отримав значні механічні пошкодження, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. На думку позивача, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що встановлено та підтверджується постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 року у справі № 206/4218/24, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 217368638 у АТ «Страхова компанія «ІНГО», яка здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в межах ліміту відповідальності за зазначеним полісом, виконавши таким чином свої зобов`язання перед потерпілою особою. З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та у зв`язку з необхідністю звернення до суду позивач звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. (свідоцтво № 1382 від 30.10.2009 року, видане Міністерством юстиції України) для проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновком експерта № 9935 від 21.08.2024 року, складеним за результатами проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування зносу становить 497 046 грн 24 коп., а розмір матеріального збитку з урахуванням зносу 300 464 грн 05 коп. Фактичні витрати позивача на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , склали 453 632 грн 00 коп., що підтверджується відповідними документами щодо проведення ремонту, а саме: -згідно Акту наданих послуг № від 27.09.2024 р. на суму 363 030,00 грн. Оплата згідно фіскального чеку на суму 276 888,00 грн. від 27.08.2024 р. та фіскального чеку на суму 86 142,00 грн. від 16.10.2024 р.; -згідно Акту наданих послуг № від 27.09.2024 р. на суму 31 262,00 грн. Оплата згідно квитанції № 000055204 від 27.09.2024 р.; -згідно Акту наданих послуг № від 31.10.2024 р. на суму 11 400,00 грн. Оплата згідно квитанції № 000059634 від 16.11.2024 р.; -згідно фіскального чеку на суму 44 000,00 грн. за шини від 18.11.2024 р. та згідно фіскального чеку на суму 3 940,00 грн. за шиномонтаж від 18.11.2024 р. Страхова сума за полісом ОСЦПВВНТЗ № 217368638 на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну встановлена у розмірі 160 000 грн. 00 коп. 21.08.2024 року АТ «Страхова компанія «ІНГО» виплатило на користь позивача страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, у розмірі 158 798 грн 57 коп. Таким чином, АТ «Страхова компанія «ІНГО» у межах встановленого ліміту відповідальності відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Оскільки страховик відшкодовує шкоду лише в межах ліміту відповідальності, встановленого договором страхування, різниця між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування підлягає відшкодуванню відповідачем як особою, винною у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, на думку позивача, з відповідача - ОСОБА_2 , як особи, винної у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та виплаченою сумою страхового відшкодування, що становить 294 833 грн 43 коп. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях, пов`язаних із пошкодженням належного йому транспортного засобу. За твердженням позивача, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та істотного пошкодження автомобіля він був вимушений витрачати додатковий час на врегулювання наслідків події, змінювати свої плани, відволікатися від звичайних занять та роботи, що спричинило для нього негативні емоційні переживання та порушення звичного способу життя. Позивач вказує, що такі обставини призвели до втрати душевного спокою, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя, а також пов`язані з тимчасовою неможливістю користування належним йому майном. З урахуванням характеру та тривалості пережитих емоційних переживань, пов`язаних із дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженням його майна, позивач оцінює розмір завданої йому моральної шкоди у сумі 10 000 грн 00 коп. Також 26.08.2024 року з метою отримання професійної правничої допомоги у даній справі між позивачем та адвокатом Константиновим Р.Д. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4376 від 05.07.2019 року) було укладено договір про надання правничої допомоги № 26/08/24. До зазначеного договору 01.04.2025 року сторонами укладено додатковий договір № 2, яким визначено розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги у цій справі: 40 000 грн 00 коп. за комплексне ведення справи та 1 000 грн 00 коп. за участь адвоката у кожному судовому засіданні. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 28.05.2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов визнав частково, а саме у частині стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 70 832 грн 75 коп., а також судових витрат у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, зазначивши таке. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Самарським районним судом м. Дніпра (справа № 206/4218/24) було призначено судову фототехнічну та автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Згідно з висновком експерта № КСЕ-19/104-24/44325 від 26 грудня 2023 року встановлено, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України та перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Разом із тим експерт зазначив, що водій автомобіля «BMW M340i» ОСОБА_1 (позивач у даній справі) повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та, за наданих вихідних даних, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Mazda 6» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця зіткнення. Крім того, у постанові Самарського районного суду м. Дніпра у справі № 206/4218/24 зазначено, що обидва учасники дорожньо-транспортної пригоди є рівнозначно винними у її виникненні, у зв`язку з чим відповідач вважає, що ця обставина не потребує додаткового доказування у межах даної цивільної справи. 31.07.2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» надійшла відповідь представника позивача Константинова Р.Д. на відзив, у якій він зазначив, що доводи відповідача є необґрунтованими, та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 8388). 29.12.2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшли письмові пояснення представника відповідача Черевко Є.М. щодо завищення позивачем розміру матеріальної шкоди, пов`язаної з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу та встановленням деталей, які, на думку відповідача, не були пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У зазначених поясненнях представник відповідача зазначає наступне. Згідно з висновком експерта № 9935 від 21.08.2024 року проведено експертне автотоварознавче дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу (під час огляду був присутній ОСОБА_2 ). Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW M340i», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 300 464 грн 05 коп. У ході проведення експертного дослідження 06.08.2024 року експертом у присутності представника страхової компанії, позивача та відповідача проведено технічний огляд транспортного засобу та визначено перелік деталей, що підлягають заміні. Експертом зазначено, що пошкоджень зазнала права сторона транспортного засобу, а у додатку 1 до висновку експерта наведено перелік елементів кузова, які зазнали ушкоджень. Позивачем до позовної заяви додано акти наданих послуг та запчастин з квитанціями про оплату, до яких включені запчастини, які не зазнали ушкоджень, та роботи, які не потрібно було проводити для відновлення автомобіля, а саме: Відповідно до Акта наданих послуг № від 27.09.2024 ТОВ «Автомотив сервіс» та електронних чеків ФОП ОСОБА_5 від 27.08.2024 та 16.10.2024 необґрунтовано включено вартість робіт та запчастин: Заміна переднього лівого підкрилка - 1500 грн. Комплекс робіт шиномонтажу (4 коліс, радіус 18) - 960 грн. Фарбування переднього лівого крила - 4745 грн. Зняття/встановлення лівого переднього крила - 1500 грн. Рихтування лівого переднього крила - 3750 грн. Зняття/встановлення центрального стопсигналу - 1500 грн. Шиномонтаж - 1176 грн. Кожух колісної ніші лівий - 2128 грн. Датчик паркування BOSCH - 3835 грн. Датчик паркування BOSCH - 3250 грн. Фарбувальні матеріали (3 одиниці) - 12 000 грн. Опора ліва переднього бампера - 3640 грн. Решітка центральна, бічна зліва - 2527 грн. Кільця парктроніку (7 од.) - 1512 грн. Світловідбивач лівий - 1120 грн. Захист моторного відсіка - 3783 грн. Всього: 48 926 грн. Відповідно до Акта наданих послуг № від 27.09.2024 ТОВ «Автомотив сервіс» та квитанцій ТОВ «Автомотив сервіс» від 27.09.2024 та 16.10.2024 необґрунтовано включено вартість робіт та запчастин: Заміна переднього нижнього важеля L - 900 грн. Заміна опор ДВЗ - 4500 грн. Дзеркальний елемент - 2520 грн. Важіль підвіски передній лівий - 7232 грн. Опори двигуна (права, ліва) - 15 360 грн. Всього: 30 512 грн. - Відповідно до Акта наданих послуг № від 31.10.2024 ТОВ «Автомотив сервіс» та квитанції ТОВ «Автомотив сервіс» від 16.11.2024 необґрунтовано включено вартість робіт: Фарбування дисків - 11 400 грн. Всього: 11 400 грн. Також відповідно до чеку ТОВ «Хімсталькомплект» від 18.11.2024 придбано чомусь 4 зимових колеса радіусом 19, хоча ДТП було влітку. Відповідно до висновку експерта ушкоджень зазнало 1 колесо і 1 шина, та при перших роботах шиномонтажу радіус коліс був 18. Крім цього, при шиномонтажу 18.11.2024 проводились роботи з ремонту легкосплавного диску (виправлення форми), хоча диски вже були пофарбовані (Акт наданих послуг № від 31.10.2024). Всього: 47 940 грн. З урахуванням викладеного на думку відповідача позивачем завищено розмір понесених витрат на відновлення автомобіля на суму 134 838 грн. (а.с.135-136). 23.01.2026 року до Самарського районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника позивача - Константинова Р.Д. - щодо доводів відповідача про завищення розміру матеріальної шкоди. У зазначених поясненнях представник позивача не погодився з доводами, викладеними у поясненнях представника відповідача ОСОБА_4 , щодо завищення позивачем розміру матеріальної шкоди та зазначив наступне. Усі проведені відновлювально-ремонтні роботи автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , за твердженням представника позивача, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою та виконані з метою усунення пошкоджень, отриманих унаслідок цієї події. У разі відсутності зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач не поніс би відповідних витрат. Вартість проведеного ремонту автомобіля та усунення отриманих пошкоджень становить 453 632 грн 00 коп., що підтверджується документами щодо проведення ремонту на станції технічного обслуговування. Водночас відповідно до висновку експерта-автотоварознавця № 9935 від 21.08.2024 року, складеного за результатами проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , визначена у сумі 497 046 грн 24 коп. Таким чином, розрахункова вартість ремонту, визначена експертом, перевищує фактично понесені позивачем витрати на відновлення транспортного засобу (а.с. 139140). 03 березня 2026 року на вимогу суду представником позивача Константиновим Р.Д. було надано ремонтну калькуляцію АТ СК «Інго» №7163045 від 15.08.2024, відповідно до якої надано перелік деталей та робіт із зазначенням їх вартості та загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 371 804,62 грн. (а.с.171-174). У судовому засіданні представник позивача Константинов Р.Д. надав пояснення, які за своїм змістом є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві. Він зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, оскільки в результаті зазначеної події було пошкоджено належний йому автомобіль. За словами представника позивача, позивач поніс значні матеріальні витрати, а також зазнав душевних переживань, що, на його думку, посилювалося невизнанням відповідачем своєї вини у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, представник позивача пояснив, що розмір завданої матеріальної шкоди становить 294 833 грн 43 коп., що підтверджується актами виконаних відновлювальних робіт. Також він звернув увагу суду на те, що у висновку експерта визначено два розміри вартості відновлювального ремонту транспортного засобу: 497 046 грн 24 коп. - без урахування фізичного зносу транспортного засобу та 300 464 грн 05 коп. - з урахуванням такого зносу. У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив суду, що, на його думку, у позовній заяві зазначено завищений розмір завданих збитків. Також відповідач зазначив, що під час ремонту транспортного засобу позивачем було замінено окремі деталі, які, за його твердженням, не були пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Водночас відповідач повідомив, що позовні вимоги визнає частково. У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 надав пояснення, які за своїм змістом є аналогічними доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву, та зазначив, що, на його думку, позивачем завищено розмір матеріальної шкоди, заявленої до відшкодування (а.с. 169176). Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимогипозивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та надані ним докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 , який є позивачем у цій справі (а.с. 14). Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 року у справі № 206/4218/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що 27 липня 2024 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, Самарський район, вул. Іларіонівська, буд. 14, керуючи транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не впевнився у безпечності маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом BMW M340i, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався у попутному напрямку. При цьому в своєму рішення суд зазначає, що: «Досліджуючи вказаний висновок експерта № КСЕ-19/104-24/44325 від 26 грудня 2023 року, судом встановлено, що відповідаючи на поставлені запитання, експерт прийшов до висновку про невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з даною пригодою. В свою чергу водій автомобіля «BMW m340i», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та при заданих вихідних даних, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Mazda 6» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля «BMW m340i» до місця зіткнення (згідно варіанту механізму ДТП за поясненнями ОСОБА_1 ). Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що водій ОСОБА_2 у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, технічна можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду встановлювалась виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, для чого не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. Дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події. Суд звертає увагу й на те, що у разі, коли дорожньо-транспортна пригода сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування закону особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом. Отже, є очевидним, що небезпека для учасників руху виникла з боку обох водіїв, однак розглядаючи адміністративну справу відносно водія ОСОБА_2 , який мав технічну можливість запобігти зіткненню, шляхом виконання в робочому режимі зазначених вимог ПДР, що підтверджується вказаним вище висновком експертизи, суд приходить до висновку про те, що його дії безперечно перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення та його дії правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.»(а.с.15-16). Суд враховує, що у постанові Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 року містяться посилання на висновок експерта щодо технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди іншим учасником руху. Разом із тим зазначені висновки викладені у мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення та ґрунтуються на оцінці доказів, наданих у межах відповідного провадження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України така постанова є обов`язковою для суду лише в частині встановлення факту вчинення певних дій конкретною особою. Висновки щодо поведінки інших учасників дорожнього руху, зокрема щодо технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди, не мають преюдиційного значення та підлягають самостійній оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі. Оцінюючи доводи відповідача щодо наявності обопільної вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить із того, що відповідно до статті 1188 ЦК України розподіл відповідальності між володільцями джерел підвищеної небезпеки можливий лише за умови доведеності вини кожного з них. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2025 року у справі № 206/4218/24 встановлено факт порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та причинний зв`язок між його діями і настанням дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Водночас посилання у зазначеній постанові на висновок експерта щодо технічної можливості іншого учасника дорожнього руху уникнути зіткнення викладено у мотивувальній частині рішення та саме по собі не свідчить про наявність у його діях порушення правил дорожнього руху чи вини у спричиненні шкоди. Сам по собі факт наявності у водія технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди не є тотожним встановленню його юридичної вини у спричиненні шкоди, оскільки для такого висновку необхідним є встановлення конкретного порушення правил дорожнього руху та причинного зв`язку між таким порушенням і настанням дорожньо-транспортної пригоди. Належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували порушення позивачем правил дорожнього руху та причинний зв`язок між його діями і настанням дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем суду не надано. За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи сторони відповідача про обопільну вину учасників дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими, а підстав для застосування положень статті 1188 ЦК України щодо розподілу відповідальності між сторонами суд не вбачає. Стосовно клопотання про доручення додаткових письмових доказів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони повинні подати докази разом із поданням позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив або заперечень. Докази, які не були подані у встановлений процесуальним законом строк, суд може прийняти лише у випадку, якщо сторона обґрунтує неможливість їх подання у визначений строк з причин, що не залежали від неї. Як убачається з матеріалів справи, ремонтна калькуляція № 7163045, складена АТ СК «Інго», датована 15.08.2024 року, тобто була створена задовго до відкриття провадження у даній справі, яке відбулося ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 28.05.2025 року. Разом із тим представником відповідача не наведено жодних обґрунтованих причин, які б свідчили про неможливість подання зазначеного доказу разом із відзивом на позовну заяву або у встановлений судом строк для подання доказів. За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для прийняття вказаного доказу на стадії судового розгляду та відмовляє у його долученні до матеріалів справи. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217368638 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становила 160 000 грн/, розмір франшизи - 3 200 грн. 21.08.2024 року АТ «Страхова компанія «ІНГО» здійснила на користь позивача виплату страхового відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, у розмірі 158 798 грн 57 коп., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 42). Згідно з висновком експерта-товарознавця ОСОБА_6 № 9935 від 21.08.2024 року щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складеним на замовлення позивача, за проведення якого позивачем сплачено 7 000 грн, вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику зазначеного транспортного засобу, становить: 497 046 грн 24 коп. - без урахування фізичного зносу автомобіля; 300 464 грн 05 коп. - з урахуванням фізичного зносу автомобіля (а.с. 1941). Дорожньо-транспортна пригода сталася 27 липня 2024 року, тобто до введення в дію Закону України №3720-IX від 21.05.2024, яким врегульовано питання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону №1961-IV у редакції, чинній на момент настання страхового випадку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Види обов`язкового страхування в Україні визначені ст. 7 Закону України «Про страхування», одним із видів якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові від 22.02.2022 року по справі №201/16373/16-ц Велика Палата Верхового Суду зазначила, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач, як винуватець дорожньо-транспортної пригоди, має нести відповідальність за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика. При цьому, ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Так, суд погоджується із наданим позивачем та зазначеним вище висновком експерта автотоварознавця ОСОБА_6 , №9935 від 21.08.2024 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «BMW» р/н НОМЕР_2 - позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, а відтак і з визначеним цим висновком розміром, завданих позивачу матеріальних збитків. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно ч. 1ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У ч. 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Суд зазначає, що вказаний вище висновок наданий з дотриманням встановленої ЦПК процедури експертом автотоварознавцем, який отримав свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства Юстиції України №1382 від 30.10.2009 року, а також із зазначенням того, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Отже, судом приймається розмір завданих позивачу матеріальних збитків визначений експертом авто товарознавцем, який становить суму у розмірі 300464 грн. 05 коп. з урахуванням фізичного зносу автомобіля. Оскільки розмір вищевказаних збитків перевищує ліміт відповідальності страховика згідно наявного у відповідача та діючого на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд приходить до висновку про наявність підстав стягнення із відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди різниці між завданою шкодою та виплаченою сумою в межах ліміту відповідальності страховика. Щодо доводів представника позивача про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 294 833 грн 43 коп., яка, на його думку, підтверджується актами виконаних відновлювальних робіт, суд ставиться до них критично з огляду на таке. Згідно з висновком експерта-товарознавця № 9935 від 21.08.2024 року, складеним за результатами проведеного експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «BMW M340i», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час огляду якого був присутній відповідач ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного транспортного засобу, становить 300 464 грн 05 коп. з урахуванням фізичного зносу автомобіля. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом, з урахуванням фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З огляду на викладене, саме визначений експертом розмір матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу підлягає врахуванню судом при вирішенні спору, тоді як акти виконаних ремонтних робіт самі по собі не можуть безумовно свідчити про розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню у межах деліктного зобов`язання. Тобто із відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 141 665,48. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» якщо пошкоджене майно (наприклад, автомобіль) відремонтовано, і позивач заявляє вимогу про відшкодування вартості нових деталей, то відповідач має право вимагати передачі йому пошкоджених деталей, які були замінені. Під час судового розгляду, відповідач та його представник зазначили що замінені деталі відповідачу не передавались та такої пропозиції не надходило. Суд враховує, що частина матеріальної шкоди, завданої позивачу, була відшкодована страховиком у межах ліміту відповідальності за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач не відшкодовує повну вартість пошкоджених деталей транспортного засобу, а лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Крім цього, суд зазначає, що розмір матеріального збитку визначений експертом з урахуванням фізичного зносу пошкоджених деталей транспортного засобу, а тому підстав для передачі відповідачу пошкоджених деталей автомобіля суд не вбачає.Стосовно позовних вимог щодо відшкодування відповідачем на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 Цивільний кодекс України моральна шкода полягає у фізичному болю, душевних стражданнях або інших немайнових втратах, яких особа зазнала внаслідок порушення її прав. Водночас відповідно до ст. 81 Цивільний процесуальний кодекс України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд зазначає, що сам по собі факт дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивач повинен довести наявність моральних страждань, їх характер, тривалість та причинний зв`язок із протиправними діями відповідача. Разом з тим позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про настання для нього істотних моральних страждань або інших немайнових втрат у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Посилання позивача на переживання та незручності, пов`язані з пошкодженням транспортного засобу, носять загальний характер та не підтверджені жодними доказами. Суд також враховує, що транспортний засіб позивача було відновлено, а частина матеріальної шкоди була відшкодована страховиком у межах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Таким чином, зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у загальному розмірі 141 665 грн 48 коп. Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем була сплачена вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку, за проведення якої позивачем було сплачено 7000 грн., (а.с.41) які суд, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, відносить до витрат, пов`язаних із розглядом справи та такими що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях №13-рп/2000 від 16.11.2000 року, №23-рп/2009 від 30.09.2009 року. Так, урішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, аналіз доказів наданих позивачем на підтвердження факту понесених ним витрат на правничу допомогу, зокрема договору про надання правничої допомоги від 26.08.2024 року та квитанції до прибуткового касового ордера №26/08/24-2 від 26.08.2024 року про сплату позивачем грошових коштів у розмірі 40000 грн. за послуги згідно договору про надання правничої допомоги від 26.08.2024 року (а.с.54-57), наводить суд на висновок про те, що такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, відповідно до додаткового договору до договору про надання правничої допомоги №2 від 01.04.2025 (додатковий договір надано суду через систему «Електронний суд»), позивач сплачує своєму представнику адвокату Константинову Р.Д., за кожне судове засідання гонорар у розмірі 1000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, слухання справи за участі представника позивача відбувались 08.10.2025, 12.12.2025, 27.01.2026, 04.03.2026 року.

Сума правової допомоги вираховується наступними чином:

(141665,48?44000):304833,43=20 448.15 грн.

Щодо стягнення судового збору, суд приходить до наступного висновку.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2438,66 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2438,66 грн., що відповідає розміру позовних вимог 304833,43 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у розмірі 141665,48 грн. буде відповідати така сума судового збору: 2438,66 грн. х 141665,48 грн. : 304833,43 грн. = 1133,32 грн. - яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП № НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 141665 грн. 48 коп., витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1133 грн. 32 коп., вартість проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 7000 грн., та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 20 448 грн.15 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Поштаренко