Справа № 703/3861/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Волосовського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- в с т а н о в и в :

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року у розмірі 63562 грн. 72 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №340666910 на суму 16500 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV33J6Z. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивач зауважує, що перед укладенням Кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит Первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Під час укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину.

12 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 16500,00 грн. на її банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання вказаного Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 161 від 23 листопада 2021 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Відтак до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. На виконання вказаного Договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до нього, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року.

Так, відповідно до Реєстру Боржників б/н від 29 травня 2025 року за Договором факторингу № 29/05/25-Е ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року на загальну суму 63562 грн. 72 коп. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року.

Також позивач вказує, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором.

У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором.

Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язалася вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, остання не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Оскільки відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 63562 грн. 72 коп., яка складається з: 14365 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 49197 грн. 72 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

За вказаних обставин позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 63562 грн. 72 коп., а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 09 липня 2025 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив. Окрім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжна картка НОМЕР_1, інформацію про зарахування коштів на вказаний картковий рахунок у період з 12.08.2021 по 17.08.2021 року у сумі 16 500,00 грн. та повний номер рахунку маска-картки НОМЕР_1 ; інформацію чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 , витребувано первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження переказу коштів.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Жупинський М.А., подала до суду відзив на позовну заяву, який надійшов через систему «Електронний суд» 21 липня 2025 року, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення наведені у відзиві зводяться до такого.

Так, у поданому відзиві представник відповідача стверджує, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки таке відступлення права вимоги відбулось на три роки раніше ніж укладення вказаного кредитного договору. Відтак вважає, що і наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «ФК «ЕЙС». Зазначив, що з врахуванням факту передачі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» ТОВ «ФК ОНЛАЙН ФІНАНС» та передачею ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» неіснуючого права вимоги до відповідача, у позивача відсутнє право вимоги про стягнення грошових коштів за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, оскільки неіснуюче право вимоги за яким первісно було передано 28 листопада 2018 року, за три роки до укладення кредитного договору. Стверджує, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Окрім того вказує, що відповідно до кредитного договору №340666910 від 12 серпня 2021 року сторони встановили строк кредитування 11 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,60 % в день, а тому вважає, що нарахування відповідачу відсотків за користування грошовими коштами на підставі ст.1048 ЦК України після сплину 11-ти денного строку є незаконним. Стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту. Відтак, розмір відсотків відповідно до умов кредитного договору №340666910 від 12 серпня 2021 року може становити 2904,00 грн., виходячи з розрахунку: 16 500,00 грн (тіло кредиту) х 1,60 % (відсотки від фактичного залишку кредиту х 11 днів (строк позики).

Зазначив, що після закінчення строку дії кредитного договору можливе виключно нарахування 3% річних на суму боргу згідно ст.625 ЦК України. Водночас кредитним договором № 340666910 від 12 серпня 2021 року не передбачено відповідальності боржника згідно ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір яких встановлено кредитним договором. За таких обставин вважає, що нарахування відповідачу процентів за межами строку кредитування встановленого договором є безпідставним.

Враховуючи наведене, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а також стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. 00 коп.

28 липня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, подана керівником ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Поляковим О.В., в якій останній не погоджуючись із доводами відповідача, викладеними у відзиві зазначив, що аргументи, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за невиконане зобов`язання.

Щодо доведеності розміру заборгованості за кредитним договором представник позивача вказує, що укладаючи Кредитний договір № 340666910 від 12.08.2021 року сторони погодили наступні умови: кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 16500 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 23.08.2021 року. Кредитна лінія надається строком на 11 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (пункт 1.8. договору). Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Представник позивача зауважує, що відповідачка у поданому відзиві не заперечувала, що на дату закінчення 11-денного строку кредиту вона не сплатила заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.8. та п. 1.12.1. цього Договору (автопролонгація на 90 календарних днів). Підписавши договір, Позичальниця погодилася на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів, що з врахуванням принципу свободи договору, визначеного ст.ст. 6, 627 ЦК України спростовує твердження відповідача про неможливість автопролонгації договору.

Вказує, що, нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: в період з 12.08.2021 року по 23.08.2021 року - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою, тобто 16 500,00 грн. (тіло Кредиту)*1,60/100 = 264,00 грн. в день.

При цьому зауважив, що з розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») ОСОБА_2 на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 12 964,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

23.08.2021 року відповідно до п.1.8, відповідачка продовжила Дисконтний період, шляхом внесення всіх фактично нарахованих відсотків за період визначений в п.1.7. Кредитного договору. Отже, в період з 24.08.2021 року по 22.09.2021 року проценти нараховувались за Індивідуальною процентною ставкою відповідно до п.1.9.2, тобто 16 500,00 грн. (тіло Кредиту)*1,60/100 = 264,00 грн. в день.

22.09.2021 року позичальником було здійснено частковий платіж у розмірі 10 055,00 грн. з яких 2135,00 - за тілом кредиту та 7 920,00 - за нарахованими процентами. Таким чином, відповідачка повторно продовжила Дисконтний період.

Отже, в період з 23.09.2021 по 22.10.2021 проценти нараховувались за Індивідуальною процентною ставкою відповідно до п.1.9.2 на фактичну суму залишку кредиту, тобто 14 365,00 грн. (тіло Кредиту)*1,60/100 = 183,87 грн. в день (пункт 1.9.2.).

В подальшому, оскільки відповідачка борг не погасила, відбулось перерахування відповідно до п.1.9.3. та нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою з 26.10.2021 року по 23.11.2021 року нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою, тобто : 14 365,00 грн. (тіло Кредиту)*2,98/100 = 428,08 грн. в день.

23.11.2021 року право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 161 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились відповідно до Базової процентної ставки до 19.01.2022 включно, тобто нарахування відбувались 89 днів, що відповідає умовам Договору погоджених Сторонами.

Таким чином представник позивача стверджує, що нарахування процентів було здійснено на підставі положень Договору, відповідачка до укладення вищезазначеного Договору, була належним чином ознайомлена з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами остання підтвердила шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Щодо доведення факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року представник позивача вказує, що представник відповідача зробив помилковий висновок, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору № 340666910 від 12.08.2021, який, на його думку, на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» не існував. Так, згідно з умовами договору факторингу, Клієнт зобов`язувався передати Фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір № 340666910 від 12.08.2021, укладений 23.11.2021 року, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Зазначений Реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує сторона відповідача.

Також, Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 , підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 31 липня 2023 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, що не суперечить закону.

Представник позивача стверджує, що сутність договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 05/0820-01 від 05.08.2020 полягає не у відступленні прав вимоги за самими договорами факторингу, а у передачі прав вимоги, визначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором стосувався дійсного на той момент зобов`язання та відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги були укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору.

Таким чином, на переконання сторони позивача, укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_2 від 12.08.2021 року не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 340666910 від 12.08.2021 року передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.

Окрім того, виходячи з умов укладених договорів №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та ТОВ «Таліон Плюс», № 05/0820-01 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», № 29/05/25-Е між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», можна дійти висновку, що між цими особами укладено саме договори факторингу, а не договори про відступлення права вимоги. Такі договори укладено між юридичними особами, які є фінансовими установами, в судовому порядку недійсними не визнані, відтак підстав вважати їх нікчемними, немає.

Також позивач не погоджується з вимогою сторони відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що заявлений стороно відповідача розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним, неспівмірно із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи та необґрунтованим відносно складності справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість.

На підставі викладеного просив позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року у розмірі 63562 грн. 72 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн.

Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористалась.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та поданій відповіді на відзив просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що 12 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії №340666910 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV33J6Z (а.с.34-зворот - 37).

Згідно п.1.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 16500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» кредитодавця.

Згідно п.1.3 вказаного договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 16500 грн 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 23.08.2021 року.

Згідно п.1.4 вказаного договору позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання.

Згідно п.1.5. вказаного договору загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору.

Згідно п.1.6. вказаного договору позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання.

Згідно п.1.7 вказаного договору кредитна лінія надається строком на 11 днів від дати отримання Кредиту Позичальником («Дисконтний період»), а саме до 23.08.2021 року.

Згідно п.1.8 вказаного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно п.1.9 вказаного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

п.п.1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 584,00 процентів річних, що становить 1,60 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;

п.п.1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 585,10 процентів річних, що становить 1,60 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

п.п.1.9.3. якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.

Згідно п.1.10 вказаного договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування кредитом протягом Дисконтного періоду.

Згідно п.1.12 вказаного договору мторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових Траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

п.п.1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

п.п.1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Згідно п.1.13. вказаного договору проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня фактичного повернення всієї суми Кредиту Позичальником.

Відповідно до п. 3.3 договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за даним договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за даним договором.

Відповідно до п. 4.3. договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 4.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Згідно п.4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Згідно п.4.15 договору цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Із дослідженого договору №340666910 від 12 серпня 2021 року встановлено, що ОСОБА_2 ознайомлена та згодна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом.

Зокрема, ОСОБА_2 засвідчила, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника (п. 4.9 Договору).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач по справі ОСОБА_4 отримала кредитні кошти в розмірі 16500 грн. за договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, що стверджується позивачем у позові та не заперечувалось стороною відповідача у поданому відзиві.

Так, з копії платіжного доручення від 12 серпня 2021 року вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів у сумі 16500 грн. на користь ОСОБА_2 згідно договору №340666910 від 12 серпня 2021 року для зарахування на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с.10).

Із повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/6296 від 25.07.2025 року, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів від 09 липня 2025 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_5 банком емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 . На вказаний картковий рахунок 12 серпня 2021 року був зарахований платіж у сумі 16500 грн., та надано виписку по вказаному рахунку за вказаний в ухвалі суду про витребування доказів період, якою також підтверджено факт зарахування 16 12 серпня 2021 року грошових коштів в сумі 16500 грн. на платіжну картку, що належить відповідачу. Окрім того, підтверджено інформацію що номер телефону НОМЕР_3 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_5 та у вказаний період був фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком (а.с.156-161).

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Зі змісту кредитного договору №340666910 від 12 серпня 2021 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса. Вказаний Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_2 12.08.2021 року отримала одноразовий ідентифікатор MNV33J6Z (а.с.13).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту/позики, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MNV33J6Z».

З наведеного вбачається, що укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого відповідачу були перераховані кошти.

При укладенні кредитного договору відповідач діяла відповідно до Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно телекомунікаційній системі первісного кредитора. Порядок дій відповідача підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора.

Отже, саме відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не був би укладений.

Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що укладення договору із боку відповідача не було добровільним, відтак уклавши договір на відповідних умовах, керуючись засадами свободи договору, кредитор та позичальник взяли на себе зобов`язання виконувати його. При дослідженні умов укладеного договору не виявлено підстав вважати будь-яку з них такою, що може трактуватися як явно несправедлива у визначенні Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За умовами кредитного договору №340666910 від 12 серпня 2021 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 на строк до 28 листопада 2019 року (а.с.82-85). Відповідно до п.8.6 договору додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року, при цьому всі інші умови договору залишились без змін (а.с.87-зворот).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. У вказаній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата залишена як 28 листопада 2018 року №28/1118-01 (а.с.88-91).

31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с.93).

31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с.93-зворот).

31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с.94).

Згідно витягу з реєстру прав вимог №161 від 23.11.2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року в розмірі 39162 грн. 16 коп., з яких: 14365 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 24797 грн. 16 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.80).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.73-75).

Розділом 2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «Таліон Плюс» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом. 1.5 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.

03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткові угоди до Договору факторингу № 05/0820-01, якими продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 31.12.2022 року та до 30.12.2024 року, відповідно (а.с.77-зворот - 78).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року в розмірі в розмірі 63562 грн. 72 коп., з яких: 14365 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 49197 грн. 72 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.72).

29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача (а.с.65-68).

Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року в розмірі в розмірі 63562 грн. 72 коп., з яких: 14365 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 49197 грн. 72 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.63).

Таким чином, суд встановив, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року на підставі вищевказаних договорів факторингу та додаткових угод до них.

Водночас, суд відхиляє доводи сторони позивача стосовно того, що позивачем не доведено набуття ним права вимоги за вказаним кредитним договором, оскільки не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» та подальших переходів права вимоги за ним, оскільки перший договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» було укладено раніше ніж сам спірний кредитний договір.

Так, судом встановлено, що умови зазначених договорів факторингу та додаткових угод до них передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Сутність договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 05/0820-01 від 05.08.2020 полягає не у відступленні прав вимоги за самими договорами факторингу, а у передачі прав вимоги, визначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Згідно з п. 4.1. цих договорів, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.

Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором стосувався дійсного на той момент зобов`язання та відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги були укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору.

Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.

Таким чином відповідно до умов вказаних договорів факторингу та додаткових угод до них, у відповідності до ст.512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, який здійснений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 39162 грн. 16 коп., з яких: 14365 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 24797 грн. 16 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. При цьому з вказаного розрахунку вбачається, що відповідач 23 серпня 2021 року внесла кошти на погашення відсотків за договором в сумі 2904 грн. 00 коп., а 22 вересня 2021 року відповідач на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором внесла платіж в розмірі 10055 грн. Таким чином, відповідач вчинила конклюдентні дії, які свідчать про визнання останньою умов договору, а крім того вчинила дії, що мали наслідком пролонгацію договору. (а.с.46).

Згідно розрахунку заборгованості, який здійснений ТОВ «Таліон плюс» ОСОБА_4 має заборгованість за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року в розмірі в розмірі 63562 грн. 72 коп., з яких: 14365 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 49197 грн. 72 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.45).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, вбачається, що після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування відсотків за договором. Відтак розмір заборгованості останньої за вказаним кредитним договором, становить 63562 грн. 72 коп. та складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14365 грн. 00 коп. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 49197 грн. 72 коп. (а.с.44).

Доказів погашення відповідачем заборгованості у вказаному розмірі за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, матеріали справи не містять. Всупереч положень частини 1 статті 81 ЦПК України, відповідачем не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені ним строки кредит не погашений.

Окрім того, факт отримання та користування кредитними коштами відповідачем не заперечувався у поданому відзиві, відтак зазначена обставина в силу положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що нарахування відповідачу процентів за межами строку кредитування встановленого договором є безпідставним, проценти частково нараховані після закінчення строку дії договору, який було укладено на 11 днів. Суд не погоджується з наведеним представником відповідача у відзиві розрахунком відсотків за договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, відповідно до якого за підрахунком сторони відповідача заборгованість за відсотками може становити 2904,00 грн. за відсотковою ставкою 1,60 % в день.

Так, суд зауважує, що укладаючи кредитний договір № 340666910 від 12.08.2021 року сторони погодили наступні умови: кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 16500 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 23.08.2021 року. Кредитна лінія надається строком на 11 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Окрім того встановлено, що якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Матеріалами справи підтверджується, що на дату закінчення 11-денного строку кредиту (23 серпня 2021 року) відповідач не сплатила заборгованість за кредитом, але при цьому погасила усі нараховані відсотки в розмірі 2904 грн., а отже, строк кредиту було продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.8. та п. 1.12.1. цього Договору (автопролонгація на 90 календарних днів). Підписавши договір, Позичальниця погодилася на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів, що з врахуванням принципу свободи договору, визначеного ст.ст. 6, 627 ЦК України спростовує твердження відповідача про неможливість автопролонгації договору.

З наданих стороною позивача розрахунків вбачається, що нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: в період з 12.08.2021 року по 23.08.2021 року - за Дисконтною процентною ставкою 1,60 % в день, з наступного розрахунку: 16 500,00 грн. (тіло Кредиту) х 1,60/100 = 264,00 грн. в день.

Таким чином, 23 серпня 2021 року відповідач продовжила Дисконтний період відповідно до п.1.8, шляхом внесення всіх фактично нарахованих відсотків за період визначений в п.1.7. Кредитного договору. Отже, в період з 24.08.2021 року по 22.09.2021 року проценти нараховувались за Індивідуальною процентною ставкою відповідно до п.1.9.2, з наступного розрахунку: 16 500,00 грн. (тіло Кредиту)х1,60/100 = 264,00 грн. в день.

Крім того 22 вересня 2021 року позичальником було здійснено частковий платіж у розмірі 10 055,00 грн. з яких 2135,00 грн. було спрямовано на погашення заборгованості за тілом кредиту та 7 920,00 - за нарахованими процентами. Таким чином, відповідачка повторно продовжила Дисконтний період.

Отже, в період з 23.09.2021 по 22.10.2021 проценти нараховувались за Індивідуальною процентною ставкою відповідно до п.1.9.2 на фактичну суму залишку кредиту, за таким розрахунком 14 365,00 грн. (тіло Кредиту)х1,60/100 = 183,87 грн. в день (пункт 1.9.2 договору.).

В подальшому, оскільки відповідачка борг не погасила, відбулось перерахування відповідно до умов п.1.9.3 договору та нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою з 26.10.2021 року по 23.11.2021 року нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою, а саме: 14 365,00 грн. (тіло Кредиту)х2,98/100 = 428,08 грн. в день.

Станом на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» ( 23.11.2021 року) строк дії договору не закінчився. Право вимоги за кредитним договором перейшло відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон плюс», тому останнім було продовжено нарахування відсотків за користування грошовими коштами відповідно до Базової процентної ставки до 19.01.2022 включно, тобто нарахування відбувалось 89 днів, що відповідає умовам договору погоджених первісним кредитором та відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що нарахування процентів було здійснено на підставі положень Договору, відповідач до укладення вищезазначеного Договору, була належним чином ознайомлена з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків, умови пролонгації строку дії договору. Факт ознайомлення та згоди з умовами остання підтвердила шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаними кредитним договором, належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції в національній валюті №15841 від 16.06.2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.1).

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

29.05.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір №29/05/25-01 про надання правничої допомоги (а.с.42-43).

У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом.

Згідно п.3.1 вказаного Договору, отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.

Відповідно до п.3.3 зазначеного Договору, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток №1 до цього договору).

У Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року визначені послуги, які надаються адвокатським бюро, та їх вартість за годину (а.с.43-зворот).

30.05.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, за умовами якої, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 (а.с.41).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року), АБ «Тараненко та партнери» надало ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», а останнє отримало наступні послуги: 1. Складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до позичальника, яким є ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року: кількість годин - 2, вартість послуг - 5000 гривень; 2. Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року: кількість годин - 2, вартість послуг - 1000 гривень; 3. Підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_2 : кількість годин - 1, вартість послуг - 500 гривень; 4. Підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_2 : кількість годин - 1, вартість послуг - 500 гривень. Послуги надано на загальну суму 7000 гривень 00 копійок без ПДВ. Цим актом підтверджується, що послуги надано якісно, в повному обсязі та в установлені строки (а.с.40).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 вказала на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26 червня 2019 року у справі №200/14113/18-а, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 21 травня 2020 року у справі №240/3888/19.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного провадження та правові позиції у цій категорії справ є усталеними, та приходить до висновку, що заявлена ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень 00 копійок є завищеною, непропорційною та неспівмірною із ціною позову.

Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, в сумі 3000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №340666910 від 12 серпня 2021 року у розмірі 63562 грн. 72 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн., а всього - 68 985 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 12 (дванадцять) коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2026 року.

Сторони у справі:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02175, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005 , (рахунок: НОМЕР_5 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352 , МФО: 322001).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий: В. В. Волосовський