Провадження № 2/638/4491/26
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю: секретаря судового засідання Суслової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовом до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 520/20820/25, залишеним без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року, було задоволено його адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022, код ЄДРПОУ 1409 9344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо виплати йому у серпні пенсії у розмірі 35 341,74 грн після застосування коефіцієнтів до суми перевищення згідно з Постановою КМУ від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати йому з 01.08.2025 пенсію у розмірі 80124,00 грн, відповідно до протоколу про перерахунок пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, без застосування коефіцієнтів до суми перевищення згідно з Постановою КМУ від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», та виплатити пенсію з урахуванням вже виплаченої суми.

Однак, згідно даних з електронної пенсійної справи в особистому кабінеті на веб порталі Пенсійного фонду України станом на 19 грудня 2025 року за Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 520/20820/25, яке набрало законної сили 12 грудня поточного року, що надійшло до боржника 17.12. цього ж року і зареєстровано в цей же день у Реєстрі судових рішень за №821-62345, у відкритих сервісах веб-порталу у розділі Дані аналітики нарахування та фактичної виплати пенсії містить наступні показники зазначено наступне: відкладена/ ретроспективна Державний бюджет України-0,00, Відкладена/ ретроспективна за рахунок коштів солідарної пенсійної системи-0,00, Поточна заборгованість з дати набрання рішенням законної сили, Державний бюджет України-0,00, Поточна заборгованість з дати набрання рішенням законної сили, за рахунок коштів солідарної пенсійної системи.

В порушення вказаних вище вимог, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі №520/20820/25 не виконано, а різниця пенсії у сумі 45668,4 грн. не виплачена, чим, на думку позивача, порушено його право власності.

В той же час, Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі №320/2229/25, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня поточного року визнано протиправним та нечинним абзац перший пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким кате горіям осіб у 2025 році у період воєнного стану» в частині його застосування до осіб, яким пенсії (пен-сійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, позивач вважає, що йому завдано моральну шкоду в результаті протиправних дій відповідача встановлений Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 520/20820/25, що складає 45668 (сорок п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у спрощеному позовному порядку з повідомленням(викликом) сторін.

29 грудня 2025 року Державною казначейською службою України було подано відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач вказує, що казначейство відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету. Разом з цим, Казначейство не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача. Вважаючи, що наявні умови та підстави для відшкодування моральної та матеріальної шкоди, Позивач помилково визначив, що Казначейство є належним відповідачем у цій справі та має нести відповідальність за дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області. Казначейство відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету. Разом з цим, Казначейство не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача. Вважаючи, що наявні умови та підстави для відшкодування моральної та матеріальної шкоди, Позивач помилково визначив, що Казначейство є належним відповідачем у цій справі та має нести відповідальність за дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 у липні пенсії у розмірі 35 341,74 грн після застосування коефіцієнтів до суми перевищення згідно з Постановою КМУ від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати ОСОБА_1 з 01.08.2025 пенсію у розмірі 80124,00 грн, відповідно до протоколу про перерахунок пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, без застосування коефіцієнтів до суми перевищення згідно з Постановою КМУ від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», та виплатити пенсію з урахуванням вже виплаченої суми.

Також з відомостей з єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 по справі № 520/20820/25 було залишене без змін.

Позивач є особою з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2019 року.

Також позивач належить до осіб з інвалідністю другої групи внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 12 квітня 2010 року.

Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Отже, визначальним у вирішенні даного спору є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

До складу цивільного правопорушення належать: протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказує, що йому було завдано моральну шкоду внаслідок дій ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, що яка полягає у психологічному напруженні, розчаруванні та незручностях, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини.

Водночас, вагомих доказів на підтвердження факту шкоди та обґрунтування її розміру позивачем не надано. Також позивачем не доведено, що саме діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області йому завдано моральної шкоди.

При цьому, суд зазначає, що моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Дані висновки суду узгоджуються з правовим висновком зазначеним у постанові Касаційного цивільного суду від 19.01.2026 року справа № 461/1377/24.

Таким чином, позивачем не надано доказів настання моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.7, 10, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов