Номер провадження: 22-з/813/110/26
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
12.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Торубка Андрій Миколайович,
про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса, 61/9»,
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року вказаний вище позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири в розмірі 4 689 938 грн, витрати за проведення будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 12 000 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року залишено без змін.

16 січня 2026 року, тобто у межах строку, встановленого ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Торубка А.М., звернулась до суду із заявою у якій просить про розподіл понесених нею судових витрат, на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 20 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що під час апеляційного перегляду цієї справи, позивачкою понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, про стягнення яких нею заявлялось у відзиві на апеляційну скаргу, на підтвердження розміру цих витрат до заяви додано належним чином завірені копії: договору про надання професійної правничої допомоги №05/2025 від 11.04.2025 року; Акт примання-предачі наданих послуг від 15.01.2025 року; та квитанції №12/2025 від 11.04.2025 року, №32/2025 від 29.10.2025 року та№01/2026 від 14.01.2026 року.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст. 270 ЦПК України).

Зважаючи на те, що судом вирішується питання лише (виключно) про судові справи, тому з огляду на положення ч.3 ст. 270 ЦПК України, тому додаткове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає є підстави для часткового задоволення вказаної вище заяви, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, апеляційний суд виходить з такого.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року залишено без змін.

Отже, зважаючи на те, що за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без змін рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року яким частково задоволено позов

ОСОБА_1 , якою заявлено про стягнення понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у першій заяві по суті справи відзиві на апеляційну скаргу про що суду надано відповідні докази із дотриманням визначеного ч.8 ст. 141 ЦПК України строку, колегія суддів вважає є підстави для покладення на відповідача понесених позивачкою зазначених судових витрат.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 1, ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналізуючи дійсність та необхідність, а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21);

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у справі N 910/615/14 (N 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у справі N 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі N 686/5757/23, провадження N 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі N 686/5757/23, провадження N 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Так у договорі про надання правничої допомоги №05/2025 від 11.04.2025 року укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сторони погодили, зокрема, що розмір гонорару (фіксований розмір) встановлюється за згодою сторін і складає 20 000 грн (п.2 Договору).

Цей розмір гонорару передбачено за надання правових консультацій; ознайомлення з документами, що знаходяться у Довірителя; складання тексту адвокатських запитів, їх подання та отримання відповідей на них; підготовка та подання апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу; підготовка та подання заяв, клопотань, заперечень, письмових пояснень та інших процесуаііьних документів по справі; участь адвоката у судових засіданнях (незалежно від їх тривалості та кількості, очікування початку судового засідання; ознайомлення з матеріалами справи у суді, їх фотокопіювання і обробка; ознайомлення з законодавством України, що необхідно для складання правової позиції по справі; копіювання та фотокопіювання документів, необхідних для надання до суду; отримання, ознайомлення з текстом повного судового рішення; інші види професійної правничої допомоги (п. 3 Договору).

Як убачається з пункту 5 Договору та квитанцій №12/2025 від 11.04.2025 року, №32/2025 від 29.10.2025 року та№01/2026 від 14.01.2026 року ОСОБА_1 сплачено на користь адвоката Торубка А.М. загалом 20 000 грн.

15 січня 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, у якому сторони погодили, що адвокат передав, а довіритель прийняв наступні послуги, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги за договором №05/2025 від 11.04.2025 року адвокатом в Одеському апеляційному суді по цивільній справі №521/10793/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського (Хаджибейського) районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року: 1. Підготовка Відзиву на апеляційну скаргу ; 2. Участь у судовому засіданні 28.10.2025 року; 3. Участь у судовому засіданні 13.01.2026 року.

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18).

Згідно правової позиції Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої, Верховний Суд визначив в якості належних та допустимих доказів розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій); · витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо); ·докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення).

Так, оцінюючи співмірність розміру витрат на правничу допомогу, заявлених

ОСОБА_1 , із складністю справи, колегія суддів ураховуючи предмет позову, обсяг фактично наданих адвокатом Торубка А.М. послуг та виконаних робіт, типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, участь адвоката Торубка А.М., як представника позивачки ОСОБА_1 , у суді першої інстанції, а отже такий є обізнаним із законодавством, яким врегульовуються спірні правовідносини та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг зусиль адвоката в межах повторного вивчення обставин справи, законодавства, яким врегульовані спірні відносини та судової практики, яка склалась при розгляді аналогічних чи близьких за змістом справ.

Ураховуючи те, що надання усної консультації, вивчення документів, формування правової позиції по даній справі, а також, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, не вимагали значного обсягу аналітичної й технічної роботи, приймаючи до уваги співмірність складності справи та наданих адвокатом обсягом послуг, виходячи із принципу співмірності, апеляційний суд доходить висновку, що заявлені стороною позивачки витрати на суму 20 000 грн за надання вказаних послуг, є необґрунтовано завищеним, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, отже підлягає зменшенню до 5 000 грн.

Колегія суддів зауважує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17).

Стягнення ж вказаних вище витрат за надану ОСОБА_1 правову (професійну правничу) допомогу адвокатом Торубка А.М. у повному розмірі, який заявлений позивачкою, з огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає матиме надмірний характер.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, складністю справи та її значенням для сторін, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення вказаної заяви ОСОБА_1 та стягнення на її користь з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 381 ЦПК України

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Торубка Андрій Миколайович, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Додаткова постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Ю.П.Лозко

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький