Справа № 565/1474/17
Провадження № 6/565/11/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Ломази С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вараського міського суду Рівненської області заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2017 року в цивільній справі № 565/1474/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення на дванадцять місяців виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.10.2017 року в цивільній справі №565/1474/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в частині сплати заборгованості по аліментах.

Подану заяву мотивує тим, що 03.11.2006 року було укладено шлюб між сторонами, під час якого в подружжя народився

син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.02.2012

року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14.05.2012 року з

батька в користь матері стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій

грошовій сумі у розмірі 460,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.03.2012 року і до досягнення

дитиною повноліття.

Згодом, а саме 11.05.2016 року вказаний розмір аліментів було змінено на суму 700,00 грн. щомісячно.

На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.10.2017 року

в справі № 565/1474/17 розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , що присуджені на користь

відповідача на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11.05.2016

року по справі № 565/1637/15-ц, знову змінено та встановлено розмір аліментів в частці від

заробітку (доходу) батька дитини.

Зокрема стягнуто з батька в користь матері аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

26.01.2018 року державним виконавцем Вараського відділу державної виконавчої служби

у Вараському районі Рівненської області було відкрито виконавче провадження № 55650023 по

виконавчому листу в даній справі № 565/1474/17 про стягнення аліментів на утримання Арсенія

та здійснюється фактичне виконання рішення суду.

У вказаному виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів із пенсії боржника

наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла через те, що постанова державного

виконавця про стягнення аліментів із пенсії боржника складена 17.07.2024 року, тобто із

запізненням, через що не з вини боржника утворився борг за попередній період, - з 07.08.2021

року (з дня призначення пенсії).

Відтак, станом на 01.11.2025 року заборгованість зі сплати аліментів складала 69683,87 грн., що підтверджується листом з ГУ ПФУ в Рівненській області від 28.11.2025 року, так як

стягнення аліментів відбувається з пенсії боржника. Наразі сума заборгованості складає 48948,13 грн.

Так, боржник був військовослужбовцем, служив в лавах ЗСУ з початку війни росії проти України, приймав участь в бойових діях й з вересня 2023 року має посвідчення учасника бойових дій, та 04.08.2024 року, внаслідок стрілецького бою, отримав важке поранення черевної порожнини, лікувався в декількох військових госпіталях, у зв`язку з чим йому було встановлено інвалідність 3 групи.

Під час проходження військової служби, стягнення аліментів на утримання Арсенія відбувалось з доходу боржника в виді його грошового забезпечення, як військовослужбовця, а згодом з пенсії.

Однак, через проблеми зі здоров`ям, які істотно ускладнились після бойового поранення, заявник вимушений був звільнитись зі служби за станом здоров`я та на даний час вже не служить.

Тому нарахування та стягнення аліментів відбувається з пенсії боржника.

Як зазначено вище, має місце заборгованість по аліментах у вказаному виконавчому провадженні.

Проте, наразі заявник не взмозі сплачувати наявну заборгованість по аліментах через свій матеріальний стан, який склався через значне погіршення стану здоров`я.

Так, нещодавно у заявника було виявлено онкологічне захворювання: злоякісне новоутворення червоподібного відростка - С.18.1- гастроінтестинальна стромальна пухлина апендикса, що поєднане з супутніми діагнозами, а саме вогнепальне кульове поранення живота та кінцівок, наскрізне проникаюче поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та її брижі, тощо.

Відтак, 05.01.2026 року заявнику було проведено оперативне втручання по вказаному онкологічному захворюванню, що підтверджується випискою-епікризом із медичної картки про госпіталізацію в період з 05.01.2026 року по 13.01.2026 року (вартість операції - 9800,00 грн.).

Через вказане захворювання заявник потребує постійного медикаментозного лікування, в т.ч. після проведеної операції він потребує проходження курсу хіміотерапії, що вказано у консультативному висновку спеціаліста від 05.02.2026 року.

Водночас стягувач ніде не працює та фактично перебуває на утриманні заявника за рахунок тих аліментів, які вона отримує для забезпечення сина ОСОБА_3 . Окрім того, вона має борг перед ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №77890310 в розмірі 10000 гривень, по виконавчому провадженню №76943750 в розмірі 218160 гривень і що є частиною вартості спільного майна колишнього подружжя, який свідомо не повертає та не бажає цього робити вже тривалий час (навіть у виді взаємозаліку боргів одного перед іншим у виконавчих провадженнях), чим грубо порушує права ОСОБА_1 на компенсацією своєї частки у праві власності на спільне майно.

Таким чином, виконання рішення суду від 02.10.2017 року в справі № 565/1474/17 в частині стягнення заборгованості по аліментах, призводить до дисбалансу інтересів позивача і відповідача, зокрема до негативних наслідків для відповідача ОСОБА_1 через його нинішній складний стан здоров`я, що вплинув на його матеріальний стан (бойове поранення, звільнення зі служби, отримання інвалідності, встановлення онкозахворювання, оперативне втручання та постійне лікування).

Зазначені вище обставини значно утруднюють виконання відповідачем рішення суду в частині стягнення заборгованості по аліментах.

Від ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення в якому вона просить відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі, вважаючи заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною. Своєю заявою боржник ОСОБА_1 повторно грубо порушує майнові права та інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , а саме його право на нормальне харчування, здобуття освіти та інше. Як визнає сам боржник з 2012 року з нього стягували на спільного сина ОСОБА_3 мізерні аліменти в розмірі 460 гривень щомісячно, що звичайно не могло забезпечити аліментів елементарних на дитину. Тим часом згідно вищевказаних рішень судів боржник заробляв кошти за кордоном та мав фінансову можливість підтримувати спільного сина ОСОБА_3 , але не виконував свого батьківського обов`язку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що ,,,,,,,

Дослідивши додані докази та матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини.

02 жовтня 2017 року Кузнецовським міським судом Рівненської області ухвалене рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Питання про відстрочку або розстрочку виконання може вирішуватися судом у порядку статті 267 ЦПК України або після відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч.1-4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

При вирішенні питання про розстрочку або відстрочення виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочення виконання рішення та які повинні бути суттєвими, залежно від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочення та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання боржника на те, що зокрема до негативних наслідків для відповідача ОСОБА_1 через його нинішній складний стан здоров`я, що вплинув на його матеріальний стан (бойове поранення, звільнення зі служби, отримання інвалідності, встановлення онкозахворювання, оперативне втручання та постійне лікування, не є обставинами, які істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Зважаючи на викладені обставини, у суду відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду від 02.10.2017 року, а тому у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 щодо відстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 435 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити повністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2017 року в цивільній справі № 565/1474/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повної ухвали.

Суддя І.Ю.Зейкан