Справа № 159/9053/25
Провадження № 2/159/720/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», від імені якого діє представник Сечко Сергій Володимирович, до ОСОБА_1 про про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі позивач або ПрАТ «СК «АРКС» або страховик) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідача або ОСОБА_1 ) з позовом про відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Позовна заява обґрунтована тим, що 22.09.2021 між ПАТ «Страхова компанія «Аркс» та ОСОБА_2 був укладений договір комплексного страхування майна, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням та користуванням його нерухомим майном на АДРЕСА_1 . 06.05.2025 із застрахованим майном відбулась страхова подія пошкодження будинку внаслідок виникнення пожежі господарчої споруди у будинку АДРЕСА_2 . Страхувальник за добровільного страхування майна звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Зазначений випадок був визнаний страховим, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 30497,20 грн.

Керуючись положеннями статей 993, 1166 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України «Про страхування», пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 30497,20 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 гривень.

09.02.2026 до суду надійшов відзив на позов, у якому ОСОБА_1 просить зменшити розмір відшкодування до 10 000 грн у зв`язку з тим, що є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 4836,80 грн на місяць.

Ухвалою суду від 08.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

До суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення під особистий підпис відповідача поштового відправлення № R66, яким відповідач повідомлявся про розгляд справи в суді.

Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі -ЦПК України). Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14).

Дослідивши матеріали справи, вивчивши позиції учасників судового провадження, суд зазначає таке.

22.09.2021 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 укладено електронний договір комплексного страхування майна. Майно що страхується знаходиться у АДРЕСА_1 . Це майно страхується від пожежі, вибуху, стихійних лих, дії води та інше. Страховий платіж складає 600 грн, страхова сума 125 000 грн.

Актом про пожежу від 06.05.2025 та висновком про причини виникнення пожежі від 06.05.2025, які складені Ковельським районним управлінням ГУ ДСНС України Волинської області, встановлено , що пожежа відбулася 06.05.2025 на об`єкті за адресою АДРЕСА_2 . Причина виникнення пожежі - коротке замикання електромережі. Пожежею знищено 1 металопластикове вікно, а також пошкоджено: 1 металопластикове вікно, оздоблення фасаду житлового будинку на площі 15 м.кв., покрівля - 3 м.кв., що належать ОСОБА_2 .

Довідкою від 08.05.2025 виданою Ковальським РУП ГУ ДСНС України в Волинській області підтверджується, що 06.05.2025, дійсно виникла пожежа господарської споруди громадянина ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , внаслідок якої пошкоджено житловий будинок громадянина ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

06.05.2025 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням будинку у АДРЕСА_1 , у наслідок пожежі, що відбулася 06.05.2025, а саме: двох вікон, трьох шиферин та пошкодженням частини стіни будинку.

Відповідно до кошторису відновлювального ремонту від 21.05.2025 та калькуляції визначення вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт, вартість відновлювального ремонту житлового будинку на АДРЕСА_1 (ремонт покрівлі з азбестоцементних хвилястих листів, ремонт підшивки даху з середини дошкою, заміна металопластикового вікна (2 штуки), інші витрати) складає 30497,20 грн, з яких ПДВ складає 5082,87 грн.

21.05.2025 позивач склав страховий акт за заявою ОСОБА_2 від 06.05.2025 щодо страхового випадку, а саме пожежі, яка відбулася 06.05.2025 року. В акті зазначено, що страховий акт складений за договором страхування від 22.09.2021 року, який діє в період з 23.04.2025 по 23.05.2025, страхова сума до відшкодування 30497,20 грн.

Платіжним дорученням №1138217 від 22.05.2025 підтверджується перерахування страхової виплати ОСОБА_2 відповідно до відомості від 22.05.2025 в у якій також зазначена страхова виплата для ОСОБА_2 в розмірі 30497,20 грн.

Копією пенсійного посвідчення від 03.03.2009 стверджується, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.

Довідкою про доходи від 02.02.2026 стверджується, що ОСОБА_1 отримує пенсію, розмір якої у період з листопада 2025 по січень 2026 склав 14 398,08 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Аналогічне положення зазначено у частині 4 статті 319 ЦК України.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов:

1) наявність шкоди;

2) протиправність поведінки особи, що завдала шкоди;

3) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом шкодою;

4) вина особи, яка завдала шкоди.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 666/213/16-ц (провадження № 61-176св20).

Відповідно до ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в житлових приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фондів, фонду житлово-будівельних кооперативів та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, житлових приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їхніх власників (співвласників), користувачів або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Аналогічна за змістом норма також міститься і в п. 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76.

Відповідач не заперечував тієї обставини, що господарська будівля за адресою АДРЕСА_2 , в якій виникла пожежа, є його власністю. Та обставина, що що ця будівля належить відповідачу опосередковано підтверджується актом про пожежу від 06.05.2025, висновком про причини пожежі від 06.05.2025 та довідкою від 08.05.2025 виданою Ковельським РУП ГУ ДСНС України у Волинській області.

Отже, суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вважає встановленою обставину, що відповідач є власником будівлі на АДРЕСА_2 .

Відповідач не довів суд відсутність його вини у виникненні пожежі 06.05.2025.

Дослідженими судом доказами, зокрема актом про пожежу від 06.05.2025, висновком про причини пожежі від 06.05.2025 та довідкою від 08.05.2025 виданою Ковельським РУП ГУ ДСНС України у Волинській області, підтверджується завдання домогосподарству ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 унаслідок пожежі яка виникла у будівлі, що належить відповідачу з адресою АДРЕСА_2 .

На підставі викладено, суд дійшов висновку, що відповідач, як власник будівлі у якій сталася пожежа та внаслідок якої було завдано шкоди будівлі, що належить ОСОБА_2 , несе відповідальність за шкоду завдану такою пожежею.

За положеннями ч. 1 ст. 979 ЦК України (в редакції на день укладення договору страхування), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. (ч. 1 ст. 993 ЦК України).

Ст. 108 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 20.04.2018 у справі № 910/8982/17 вказав, що основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове-пов`язане саме з регресною вимогою.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником-страховик.

Деліктне зобов`язання-первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1cт. 991 ЦК України), але не навпаки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто, заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Вище суд встановив, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір страхування, позивач 21.05.2025 склав страховий акт щодо страхового випадку внаслідок пожежі 05.05.2025 та здійснив по ньому виплату в розмірі 30497,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1138217 від 22.05.2025.

Враховуючи зазначені вище правові позиції Верховного Суду та вимоги законодавства, суд дійшов висновку що, до ПрАТ «СК «АРКС» унаслідок виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування за договором страхування, у зв`язку з пошкодженням його будинку в результаті пожежі, яка сталася 06.05.2025, перейшло право вимоги до відповідача по відшкодуванню завданих збитків цією пожежею.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ухвалі про відкриття провадження у справі суд роз`яснив положення ч. 8 ст. 83 ЦПК України.

Отже, суд здійснює розгляд справи за наявними у справі доказами.

Вирішуючи питання про розмір коштів які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 94 ЗУ «Про страхування» страхова сума може бути встановлена за окремим об`єктом страхування, страховим випадком, групою страхових випадків, договором страхування в цілому.

Договором страхування може передбачатися франшиза, яка може бути умовною та безумовною. У разі зазначення в договорі страхування умовної франшизи страховик не відшкодовує частину збитку, яка не перевищує розмір франшизи, але відшкодовує збитки в повному обсязі, якщо збиток перевищує розмір франшизи.

У договорі страхування за яким здійснювалась виплата позивачем страховику франшиза відсутня, отже страховик зобов`язаний був відшкодувати збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В ст. 1192 ЦК України зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду у повному обсязі, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас, у постанові від 28 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 757/22706/15-ц дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

З матеріалів справи суд встановив, що розмір страхового відшкодування, який був виплачений страховику ОСОБА_2 , включає у себе ПДВ - 5082,87 грн.

Відповідач не оспорював розміру завданої шкоди, яку зазначив позивач.

ПДВ за своєю природою є непрямим податком, який додається до ціни товарів та послуг. Фактичними платниками податку є споживачі, оскільки вони сплачують його у складі вартості придбаної продукції. Не всі учасники господарських відносин, які реалізовують товари та надають послуги з ремонту, є платниками ПДВ.

З матеріалів справи видно, що зазначене відшкодування перераховувалося безпосередньо страховику, а не виконавцю робіт чи продавцю будівельних матеріалі, які є платниками ПДВ. Доказів того, що ОСОБА_2 придбав відповідні матеріали та заплатив за ремонтні роботи платнику ПДВ, матеріали справи не містять.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач не зобов`язаний сплачувати розмір ПДВ, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 поніс витрати у вигляді ПДВ для відновлення свого пошкодженого майна.

Відповідач у відзиві на позов просив суд зменшити розмір шкоди оскільки він є пенсіонером та отримує незначний дохід у виді пенсії, розмір якої за листопад-січень 2025 склав 14398,08 грн, пенсія за січень 2026 становила 4836,80 грн.

Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 1193).

Суд зазначає, що річний дохід відповідача, з врахуванням місячного розміру пенсії у 2026 році, яку отримав відповідач 4836,80 грн, складатиме 58041,60 грн, а розмір відшкодування шкоди, який суд вважає підставним до стягнення з відповідача більше як удвічі менший від доходу, який відповідач отримає протягом року.

Крім того, суд звертає увагу, що у період дії в України воєнного стану діють обмеження, щодо стягнення в примусовому заборгованості, за рахунок коштів, які є пенсійними виплатами.

Відтак, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 4 ст. 1193 ЦК України та зменшення розміру відшкодування шкоди.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану пожежею, яка відбулася 06.05.2025, а ПрАТ«СК «АРКС» вправі вимагати від нього її стягнення у порядку суброгації. Тому, позовні вимоги ПрАТ«СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача кошти в розмірі 25414,33 грн, у стягненні коштів в розмірі 5082,87 грн, що є ПДВ, необхідно відмовити.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має керуватися не лише формальним арифметичним розрахунком, а й принципом пропорційності, що передбачає забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, врахування ціни позову та значення справи для сторін (стаття 11, частина третя статті 141 ЦПК України) та принципом справедливості цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру фізичною (юридичною) особою встановлюється ставка у розмірі 1 (1,5) відсотка ціни позову, але не менше 0,4 (1) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд встановив, що позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення коштів сплатив судовий збір у мінімальному законодавчо встановленому розмірі 3028,00 грн. За результатами розгляду справи позов задоволено частково.

При вирішенні питання про розподіл витрат суд зазначає, що якби позивач первісно звернувся з позовом про стягнення лише стягнутої судом суми, він все одно був би зобов`язаний сплатити ту саму мінімальну суму судового збору.

Судові витрати мають бути обґрунтованими та співмірними з предметом спору. Оскільки мінімальна ставка судового збору є неподільною одиницею витрат, яку сторона в будь-якому разі має понести для доступу до правосуддя у цій категорії справ, а відповідач своїми діями (невиконанням зобов`язання) змусив позивача звернутися за судовим захистом, покладення на позивача частки цього мінімального збору (у разі його пропорційного зменшення) призведе до несправедливого обмеження його права на повне відшкодування витрат, необхідних для відновлення порушеного права.

Враховуючи, що в діях позивача суд не встановив ознак зловживання правами або безпідставного завищення вимог з метою заподіяння шкоди відповідачу (частина дев`ята статті 141 ЦПК України), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у повному обсязі сплаченого мінімального розміру, що відповідатиме завданням цивільного судочинства щодо справедливого розгляду справи.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», від імені якого діє представник Сечко Сергій Володимирович, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 25414,33 грн.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 5082,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»(0407, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; );

Відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 18.03.2026.

Головуючий: Р. Я. СМАЛЮХ