Справа № 462/9784/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

в провадження суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів. Вимоги позову мотивовано тим, що відповідачка отримувала пенсію по інвалідності. Так, згідно з довідкою з акту огляду МСЕК, її було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання на строк до 01 травня 2024 року. Починаючи з 01 травня 2024 року, виплата пенсії не була зупинена та була продовжена до 31 липня 2024 року. Згідно звернення ОСОБА_1 , від 23 липня 2024 року, виплата пенсії була призупинена з 01 травня 224 року. Відтак, за період з 01 травня 2024 року по 31 липня 2024 року, виникла переплата пенсії в розмірі 8940 грн. Станом на дату звернення до суду, відповідачка переплату пенсії не погасила. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути на їх користь надміру виплачені кошти в розмірі 8940 грн.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак конверт було повернуто до суду. Відзив відповідачем до суду направлено не було. Відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом було встановлено, що згідно протоколу за період з 01 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року, відповідачці перераховано грошові кошти в розмірі 8940 грн /а.с.16/.

Як вбачається з перерахунку пенсії ОСОБА_1 , призначено щомісячну пенсію станом на 18 квітня 2024 року, за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року та з 01 травня 2024 року по 14 листопада 2024 року. Крім того, в матеріалах справи міститься виписка про перерахунок пенсії станом на 24 липня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 , призначено виплати з 01 березня 2024 року по 31 березня 2024 року та з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року.

25 липня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області направляло на адресу ОСОБА_1 , лист з інформацією про наявність в неї переплати пенсії за період з 01 травня 2024 року по 31 липня 2024 року, в розмірі 8940 грн. /а.с.14/.

04 лютого 2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області направляло на адресу ОСОБА_1 , лист з інформацією про наявність в неї переплати пенсії за період з 01 травня 2024 року по 31 липня 2024 року, в розмірі 8940 грн. /а.с.13/.

В матеріалах справи також міститься виписка з акту огляду медико-соціальною експертною комісією №37011, згідно якої ОСОБА_1 , має третю групу інвалідності. Інвалідність встановлена до 01 травня 2024 року. Дата чергового перегляду 25 квітня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1058, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За правилом частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

З аналізу змісту ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера; або коли такі дані були надані страхувальником.

При цьому, зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2019 року у справі № 473/1575/17.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Саме таке тлумачення ст.1212, 1215ЦК України наведено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15.

Матеріали справи не містять жодних даних про те, що відповідачка приховувала чи надала недостовірні дані, чи завідомо неправдиві документи до органу Пенсійного фонду, які стали підставою для призначення пенсії, а також були дії зі зловживання з її боку чи недобросовісності. Навпаки, судом враховується те, що згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією №37011, інвалідність у відповідачки встановлена до 01 травня 2024 року, з якою і був ознайомлений позивач, а відтак, не встановлено з яких причин позивач продовжував здійснювати виплату пенсії.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ГУ ПФУ у Львівській області про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, оскільки заявлені позовні вимоги є недоведеними та не підтвердженими жодними доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.І. Ліуш