18 березня 2026 року Єдиний унікальний № 501/5820/25 Провадження № 4-с/501/5/26
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2026 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

у складі: головуючого Тордія Е.Н. с секретар судового засідання Дунаєвої Т.В.

номер справи 501/5820/25 номер провадження 2/501/5820/26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області скаргу ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович, стягувач ОСОБА_2 предмет та підстава оскарження про визнання незаконною та скасування постанови від 19 грудня 2025 року у виконавчому провадженні,-

участь у справи приймали: представник скаржника адвоката Прудлінської Л.В.

зацікавлені особи: стягувач ОСОБА_2

представник приватного виконавця: Зауліна О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин скарги.

22 грудня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прудлінської Л.В., яка діє на підставі ордеру № 1217279 виданого 11 січня 2026 року, звернувся до Чорноморського міського суду Одеської області зі скаргою на дії приватного виконавця Колечко Д.М.

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні приватного виконавця Колечко Д.М. перебуває виконавче провадження № ВП 75858524 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 52000.00 доларів США.

Постановою приватного виконавця від 19 грудня 2025 року в рамках вищевказаного виконавчого провадження описано майно, що належить боржнику та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Вважає вищезазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

В постанові приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича від 19 грудня 2025 року про опис майна та накладення арешту на квартиру не зазначено «матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира)», на яку приватним виконавцем накладено арешт; в матеріалах виконавчого провадження ВП 75858524 відсутні докази належності арештованої квартири боржнику; в матеріалах виконавчого провадження ВП 75858524 відсутня інформація про вартість описаної та арештованої квартири; арешт накладено на всю квартиру, а не на її частку, яка відповідає «розміру суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця». Таким чином оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Позиція учасників удового процесу

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Прудлінська Л.В. підтримала скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній прохала її задовольнити.

Приватний виконавець Колечко Д.М. в судове засідання не з`явився про слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду відзив, в якому прохав у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі посилаючись на підстави зазначені у ньому.

Представник приватного виконавця адвокат Зауліна О.Г., що дії на підставі довіреності в судовому засіданні заперечувала проти вимог скарги, зазначила, що підтримує письмові заперечення та вважала, що підстав для її задоволення відсутні.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти підстав скарги пояснив, що тривалий час він не може отримати грошові кошти, які надав ОСОБА_1 , останнім проводяться усілякі дії щодо не виплати грошових коштів. Приватним виконавцем робляться усі передбачені законом дії для виконання рішення суду.

Вважає підстави скарги хибними та такими що не підлягають задоволенню.

Фактичні обставини правовідносин встановлені Судом.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської область від 12 серпня 2020 року було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача боргу у розмірі 52 000,00 доларів США.

Рішення набуло законної сили та передано на виконання.

12 грудня 2025 року за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №75858524.

18 грудня 2025 року приватним виконавцем отримано відомості з Державного реєстру речових прав № 457129154 щодо наявності у ОСОБА_1 нерухомого майна.

Постановою приватного виконавця від 19 грудня 2025 року на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 накладний арешт.

30 грудня 2025 року приватним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Вивчивши доводи скаржника та його представника, приватного виконавця, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, які були забезпечені приватним виконавцем до суду, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Примусове виконання рішень, відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Вимогами ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/ спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

За змістом частин 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

За змістом наведених норм вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право, зокрема, з метою реального забезпечення виконання судового рішення накладати арешт на майно божника.

Судом встановлено , що 18 грудня 2025 року приватним виконавцем отриманий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого спірне майно є у власності боржника.

19 грудня 2025 року, тобто, у строк , передбачений ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

За вимогами ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Так, 30 грудня 2025 року приватним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Отже, доводи скаржника про не зазначення вартості описаної та арештованої квартири саме у постанові про опис майна, яка оскаржується, є безпідставними, оскільки вартість вказаного майна наразі визначена.

В судовому засіданні за клопотанням представника скаржника оглянуто виконавче провадження № 75858524, в якому наявна інформація щодо нерухомого майна боржника.

Окрім того з постанови приватного виконавця від 09 січня 2026 року про внесення змін до процесуального документу, якою внесені зміни до процесуального документу «Постанова про майна (коштів) боржника» від 19 грудня 2025 року, а саме: доповнено пункт перший резолютивної частини опис та арешт наступним змістом: «матеріал стін цегла, матеріал перекриття з/б; квартира розташована в 14-16 поверховому будинку на 9 поверсі». Копія постанови направлена на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження.

За вимогами ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дана норма узгоджується з висновками викладеними у Постанові Верховного суду по справі № 521/13686/22, провадження № 61-3320св23 від 13 вересня 2023 року .

По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження - є неприпустимим, саме по собі порушення норм законодавства ще не є достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю; необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника як сторони виконавчого провадження.

Таким чином, якщо державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, приватний виконавець порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обґрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника), то така скарга задоволенню не підлягає.

Між тим, подана до суду скарга ґрунтується, зокрема, на відсутності відомостей в виконавчому провадженні, щодо наявності спірного нерухомого майна у власності боржника , а також не зазначенні приватним виконавцем у постанові про опис матеріалів стін та поверху на якому розташована квартира, але не містить мотивування: яким чином не зазначення у оскаржуваній постанові саме цих даних при умові зазначення інших даних, які дозволяють безпомилково ідентифікувати майно.

Проте такі відомості спростовані в судовому засіданні.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про опис та накладення арешту майна боржника - є безпідставним, оскільки вчинено в межах процедури проведення виконавчих дій, перевірки законності вказаного виконавчого провадження № 75858524.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дій, рішення державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеним та безпідставним.

Будь-які докази, які вказували б на порушення держаним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено. Оскільки постанови про опис та арешт майна боржника, що винесені державним виконавцем з дотриманням вимог закону, не порушують прав боржника та спрямовані на забезпечення реального виконання судових рішень.

Дії приватного виконавця щодо опису та арешту майна боржника необхідні для фіксації та збереження такого майна з метою подальшої примусової реалізації у разі невиконання боржником судових рішень добровільно. Разом із тим при описі та арешті питання реалізації цього майна не вирішується.

Висновок суду.

Оцінивши наявні у справі докази надавши їм належну правову оцінку, судом встановлена правомірність дій й рішень державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника таким чином, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги.

Керуючись ст. 451, 447 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. 1, 50, 56, 57 Закону України «Про виконавче провадження», Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович, стягувач ОСОБА_2 предмет та підстава оскарження про визнання незаконною та скасування постанови від 19 грудня 2025 року у виконавчому провадженні залишити без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлено 18 березня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий