ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9885/25 Номер провадження 22-ц/814/1250/26Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2025 року (повний текст рішення складено 13 листопада 2025 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяна Анатоліївна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців першої черги, окрім позивача, після смерті ОСОБА_2 не залишилось.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.06.2025 року, винесеною приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А., було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Вважає, що строк було пропущено з поважних причин, а саме: батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були вже в досить похилому віці та потребували постійної уваги і догляду саме позивача. Позивач тривалий час мешкала разом із ними в одному домоволодінні, допомагала у веденні господарства, здійснювала побутовий та медичний догляд, особливо за матір`ю, яка мала серйозні проблеми зі здоров`ям.

Смерть батька стала для позивача значним особистим потрясінням і спричинила серйозне емоційне навантаження. Попри складний моральний стан, саме вона особисто займалась організацією поховання, врегулюванням усіх супровідних питань, зокрема замовленням ритуальних послуг, транспортом, оформленням необхідних документів.

Після смерті чоловіка 25.10.2024 року стан здоров`я матері позивача ОСОБА_3 також суттєво погіршився. ІНФОРМАЦІЯ_3 , менш ніж через два місяці після смерті чоловіка, ОСОБА_3 також померла. Організацію поховання матері взяла на себе саме позивач.

Упродовж цього періоду позивач перебувала в стані глибокого психологічного потрясіння, моральної втоми та значного побутового навантаження, через втрату обох батьків у короткий проміжок часу. Тому не зосереджувалась на оформленні спадщини, оскільки була зайнята вирішенням практичних питань, пов`язаних із похованнями, доглядом за майном та відновленням звичного ритму життя.

Окрім наведеного, слід також враховувати, що з 24.02.2022 року в Україні триває повномасштабна війна, яка суттєво впливає на всі аспекти життя громадян. Позивач проживає у місті Полтава, яке неодноразово зазнавало ракетних атак, зокрема впродовж осені 2024 року та зими, весни 2025 року. Ці обставини створювали додаткове психоемоційне навантаження та фізичні труднощі, які ускладнювали своєчасне звернення до нотаріуса та вчинення необхідних юридичних дій.

Військовий стан та раптова смерть батька майже одночасно з матір`ю вплинули на психоемоційний стан позивачки. У неї була депресія та повна апатія тривалий час, позивач була спантеличеною, не спала тижнями.

З 29.06.2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», які передбачали, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Позивач була переконана, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства.

Просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два місяці з часу вступу рішення в законну силу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи. Вважає, що судом не враховано докази надані позивачем.Зазначає, що суди мають досліджувати не лише факт пропуску строку, але й обставини, які зумовили неможливість своєчасного звернення до нотаріуса. Ігнорування цих обставин є неправильним застосуванням норм матеріального права.Позивачка одночасно зазнавала важкого психологічного та фізичного навантаження, пов`язаного з доглядом за тяжкохворою матір`ю та організацією двох поховань, перебувала в умовах підвищеної небезпеки через ракетні обстріли та була дезорієнтована через суперечливе нормативне регулювання. Крім того, суд поставив позивачку в ситуацію, коли вона була позбавлена реальної можливості реалізувати своє майнове право .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2025 року на підставі вищевказаної заяви заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , на що приватний нотаріус постановою від 27.06.2025 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши, що статтею 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не прийняла.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.113).

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 05 листопада 2025 року у справі № 202/8070/23).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

Строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. постанову Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18).

Верховний Суд звертав увагу, що, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (див. постанову Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 703/1836/20).

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як на підставу для визнання поважними підстав пропуску строку для прийняття спадщини та визнання додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини позивач посилається на важкий психологічний стан та фізичного навантаження, пов`язаного з доглядом за тяжкохворою матір`ю та організацією двох поховань.

Однак колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що її психічний чи фізичний стан протягом шести місяців після смерті батька перешкоджав їй реалізувати свої спадкові права. Матеріали справи не містять жодних доказів, що вона мала значні психологічні розлади та не могла керувати своїми діями.

Тоді як глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи мати позивачки померла через два місяця після смерті батька, а тому та обставина, що ОСОБА_1 доглядала за важкохворою матір`ю та організовувала похоронів не свідчить про її неможливість вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Також безпідставними є посилання позивачки на те, що вона перебувала в умовах підвищеної небезпеки через ракетні обстріли, оскільки вказана обставина сама по собі не свідчить про наявність непереборної сили для звернення до нотаріуса. Більше того, ОСОБА_1 та її батьки перебували на території Полтавської області, яка не є окупованою територією чи зоною бойових дій, а тому зазначена обставина не є поважною причиною невчасного звернення для реалізації своїх спадкових прав.

Крім того, як вже зазначалося, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною для визначення додаткового строку, а тому суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на дезорієнтування через суперечливе нормативне регулювання.

У свою чергу, суду першої інстанції вірно звернув увагу на те, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року. Набрання чинності цією постановою відбулось 23.05.2023 року. Тобто на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяли положення про шестимісячний строк для прийняття спадщини.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачка не навела та не обґрунтувала поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу в частині оскарження рішення суду слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює результат судового рішення по суті, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук