П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Київ

Справа № 755/460/24

Провадження № 22-ц/824/2130/2026

Резолютивна частина постанови оголошена 11 березня 2026 року

Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного м. Києва від 02 липня 2025 року, ухваленого у складі судді ХромовоїО.О.,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , у подальшому замінено на ОСОБА_3 , у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просили витребувати у відповідача допоміжне приміщення площею 88,55 кв. м в підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 на користь співвласників багатоквартирного будинку та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про реєстрацію права власності на нежитлове вбудоване приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), з виключенням запису про право власності, індексний номер 72193273.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі є власниками житлових квартир у будинку АДРЕСА_1 . Одночасно із набуттям права власності на об`єкти нерухомості набули право власності на допоміжні приміщення будинку, які є спільною сумісною власністю всіх співвласників багатоквартирного будинку відповідно до статті 382 ЦК України. З урахуванням положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення. Положення про набуття співвласниками багатоквартирного будинку права власності на допоміжні приміщення також закріплено у рішеннях Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 та від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011.

Відповідно до проекту житлового будинку по АДРЕСА_3 , виготовленого АТ «Київпроект» у 2000 році, та Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 31 грудня 2003 року, у підвалі будинку, що є спільною сумісною власністю співвласників будинку, приміщення, у якому знаходиться нежитлове приміщення № 12, яке належить відповідачеві, за своїм призначенням є «комори для мешканців» та «водомірний вузол». Тобто, є допоміжнім приміщенням, призначеним для обслуговування будинку.

Згідно проекту будівництва Т-9904 «Житловий будинок по АДРЕСА_3 », у підвалі будинку не передбачалося роздільних архітектурно-планувальних рішень під влаштування комерційних об`єктів, оскільки в межах всіх приміщень підвалу прокладені загальнобудинкові інженерні мережі, які потребують догляду, періодичних поточних і капітальних ремонтів, відповідно до нормативних вимог з експлуатації та утримання житлових будівель, а саме: трубопроводи магістральної системи холодного водопостачання в осях 15-23 В1(І) діаметром 70/50 мм, трубопроводи системи В1 (ІІ) - 80 мм, трубопроводи магістральної системи пожежного водопроводу в осях 22-23 мають два зовнішніх випускних патрубки 2/80 мм з регулюючою запірною арматурою, трубопроводи магістральної системи гарячого водопостачання в осях 15-21 Т1(І) в межах підвалу мають проектні діаметри 50/70 мм, трубопроводи магістральної системи водовідведення прокладені в осях 16-17 та 21-22 із випусками каналізаційної системи К1-1 та К1-2 діаметром 150 мм до колодязів зовнішньої каналізаційної системи, які призначені для забезпечення нормальної експлуатації всього будинку, його інженерних мереж та побутового обслуговування мешканців та відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку (пункт 3.7 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»).

Співвласники спірного підвального приміщення згоди на відчуження підвального приміщення площею 88,5 кв. м - комор та водомірного вузла, їх реконструкцію та переобладнання, не надавали. Водночас, у квітні 2023 року ОСОБА_4 намагалася потрапити до приміщення будинку, як власник такого приміщення. Працівники поліції, які прибули на виклик відповідача, дійшли висновку, що до вирішення спору обидві сторони мають право користуватися спірним приміщенням.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірне приміщення дійсно належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 114, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком А.Л., інвестиційного контракту (про інвестування у нежитлове будівництво) від 02 березня 2005 року № 16-02/Д11 АТ, укладеного з ХК «Київміськбуд», Акту приймання-передачі нерухомого майна від 04 квітня

2005 року № б/н, довідки від 11 березня 2005 року № 20/105.

Водночас, підстави набуття права власності вважають неправомірними. Так 23 лютого 2005 року між АТ «Київміськбуд», як підрядником, та третьою особою ОСОБА_5 , як інвестором, без згоди співвласників, укладено інвестиційний контракт № 16-92/Д11 про інвестування у нежитлове будівництво вбудованого приміщення в житловому будинку, з метою здачі об`єкта ОСОБА_5 спільно з АТ ХК «Київміськбуд» в експлуатацію та набуття права власності на нежитлове приміщення у збудованому будинку. Однак, вважають, що нежитлове вбудоване приміщення № 12 не було побудовано у багатоквартирному будинку, право власності ОСОБА_5 на нього не набув, оскільки АТ ХК «Київміськбуд» проінвестоване приміщення не побудовано, ОСОБА_5 відповідно до вимог пункту 1.4 контракту проект нежитлового приміщення не замовив, не узгодив у райдержадміністрації зміну функціонального запроектованого призначення, технічний паспорт у БТІ не замовив, компанія, на виконання вимог пункту 2 контракту, приміщення в експлуатацію не прийняла. Також з протоколу проведення електронних торгів № 462880 вбачається, що їх предметом були майнові права на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 , а не нежитлове приміщення № 12 за вказаною адресою, як об`єкт нерухомості. Оскільки третя особа ОСОБА_5 не набув право власності на спірне приміщення, не оформив та не зареєстрував його у встановленому законом порядку, останнє не могло бути реалізоване через електронні торги. При цьому, до відповідача перейшло майнове право вимоги приміщення № 12, тому у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л. не було підстав для видачі відповідачеві свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, оскільки підстави для виникнення права власності були відсутні, водночас, дотримання процедури оформлення свідоцтва про право власності та його подальша державна реєстрація не можуть бути підставою для виникнення такого права.

Також надання приміщенню номеру «12» не узгоджується із тим, що АТ ХК «Київміськбуд» після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, за відсутності запроектованого, побудованого та проінвестованого нежитлового приміщення № 12, уклало інвестиційний контракт із третьою особою ОСОБА_5 , предметом якого було право вимоги об`єкту, якого не існувало. Водночас, номер «12» у багатоквартирному будинку присвоєно іншому об`єкту нерухомого майна - двокімнатній квартирі площею 85,50 кв. м, що належить ТОВ «Фірма ТМА». Тому спірне приміщення не могло бути проінвентаризовано та зареєстровано на праві власності, як приміщення одного і того ж багатоквартирного будинку.

З урахуванням положень статей 387, 388 ЦК України та практики Верховного Суду, оскільки спірне приміщення вибуло із спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку без їх згоди та волевиявлення, з порушенням встановленого законом порядку і в незаконний спосіб, а саме на підставі незаконних дій АТ ХК «Київміськбуд», якому спірне приміщення не належало, та неправомірних дій Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л., допоміжне приміщення площею 88,55 кв. м, що розташоване у підвалі будинку АДРЕСА_1 підлягає витребуванню з володіння відповідача зі скасуванням відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На підставі викладеного позов просили задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали шляхом подання до суду документів про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 27 лютого 2024 року на 14 год. 00 хв., сторонам роз`яснено їх процесуальні права та встановлено процесуальні строки.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, витребувано з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином завірені матеріали реєстраційної справи, сформованої державним реєстратором - Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком А.Л. про державну реєстрацію (з відкриттям розділу) права власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення, загальною площею 88,5 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, рішення від 05 лютого 2018 року, індексний номер рішення 51370057.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року, з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року про виправлення описки, клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, замінено первісного відповідача - ОСОБА_6 на належного відповідача - ОСОБА_3 . Зобов`язано позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надати позовну заяву у новій редакції, направити (вручити) відповідачу ОСОБА_3 копію позовної заяви (у новій редакції) з додатками, а докази такого вручення надати суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нежитлове вбудоване приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000, яке належить на праві власності ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено, витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином завірені матеріали реєстраційної справи, сформованої державним реєстратором - Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою В.В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення, загальною площею 88,5 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, рішення від 21 березня 2024 року, індексний номер рішення 72193273.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 жовтня 2024 року на 10 год.30 хв.

Рішенням Дніпровського районного м. Києва від 02 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСББ «Русанівська затока», про витребування майна та скасування запису про реєстрацію права власності на нежитлове вбудоване приміщення відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року у справі № 755/460/24, а саме скасувати арешт, накладений на нежитлове вбудоване приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 000, яке належить на праві власності ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарзі зазначено, що матеріали справи не містять доказів проектування, побудови та прийняття в експлуатацію нежитлового приміщення № 12 а висновок суду про відсутність доказів того факту, що спірна частина підвалу є допоміжним приміщенням є помилковим.

Вказують, що сторони не дотримались умов інвестиційного контракту, а саме не виготовили проект нежитлового приміщення, не узгодили в райдержадміністрації функціонального призначення запроектованого приміщення, не замовлення у БТІ м. Києва технічного паспорту, не введення об`єкту інвестування в експлуатацію та не оформлення права власності на нежитлове приміщення.

Висловили заперечення на протокольну ухвалу про прийняття доказів від 02 липня 2025 року, оскільки докази були подані з порушенням процесуальних строків.

03 листопада 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 адвоката Падалко О.Ю. в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_11 та представник третьої особи ОСОБА_12. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити а рішення суду першої інстанції просила скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача адвокат Падалко О.Ю. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що Відповідно до свідоцтва про право власності від 05 травня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22 квітня 2004 року № 746-С/КІ, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5 .

Згідно свідоцтва про право власності від 02 серпня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 21 липня 2004 року № 1329-С/КІ, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_6 .

До матеріалів справи долучено проект житлового будинку по АДРЕСА_3 (зараз - АДРЕСА_1 ), виготовлений АТ «Київпроект», а саме Том ІІІ «Організація будівництва». Зазначено, що підрядником є ХК «Київміськбуд».

З проекту встановлено, що для розрахунку норми тривалості будівництва застосовано такі вихідні дані про житловий будинок: поверховість - 23 поверхи, стіни - цегляні, загальна площа квартир - 19 700,00 м кв., основа - залізобетонні палі 8.9м-610 шт, вбудовані приміщення загальною площею 800 м кв., підземна автостоянка на 90 місць.

Також міститься графічне зображення плану підвалу Т-9904-АБ житлового будинку по АДРЕСА_3 (зараз - АДРЕСА_7 , план виготовлено АТ «Київпроект».

31 грудня 2003 року в Управлінні Держархбудконтролю міста Києва Київської міської державної адміністрації зареєстровано Акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - Житлового будинку по АДРЕСА_1 (без вбудованих приміщень).

У пункті 4 Акту зазначено, що об`єкт, що приймається в експлуатацію, має такі будівельні показники: загальна площа - проектна 19 700,0 м кв., фактична 19 766,0 м кв.; житлова площа - проектна 10 989,57 м кв., фактична 10 917,0 м кв.; кількість поверхів - 23, кількість квартир - АДРЕСА_8 , загальний будівельний об`єм - 96 742,80 м куб.; в тому числі підземної частини - 3761,9 м куб.; вбудовані приміщення всього - проектний 3 118,9 м куб./708,32 м кв., фактичний - вводяться в експлуатацію по окремо.

Згідно із положенням про порядок приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у місті Києві, на підставі позитивних висновків органів державного контролю і нагляду в будівництві та архітектурі про надання дозволу на експлуатацію об`єкта, закінчений будівництвом та підготовлений до експлуатації житловий будинок по АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію без вбудовано-прибудованих приміщень нежитлового призначення. Також зазначено, що експлуатація житлової частини будинку дозволяється.

Судом встановлено, що 23 лютого 2005 року між Акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_5 (інвестором) укладено інвестиційний контракт № 16-92/Д11, відповідно до умов якого, за цим контрактом компанія зобов`язується своїми силами і засобами, за рахунок коштів інвестора збудувати і передати інвесторові нежитлове вбудоване приміщення в житловому будинку АДРЕСА_3 , а інвестор зобов`язується забезпечити відповідне фінансування об`єкта та прийняття його у свою власність на умовах цього контракту (пункт 1.1). Компанія передає інвестору в рахунок його інвестиційних внесків нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_3 (пункт 1.3). Інвестор за власні кошти замовляє проект нежитлового приміщення, самостійно узгоджує в райдержадміністрації його функціональне призначення, комплектує приміщення необхідним обладнанням, замовляє у БТІ міста Києва технічний паспорт, спільно з компанією вводить нежитлове приміщення в експлуатацію, сплачує внесок у пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва та отримує в управлінні економіки КМДА відповідну довідку для оформлення у Фонді комунальної власності Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення (пункт 1.4) компанія передає інвестору на підставі Акту прийому-передачі на протязі 5 банківських днів, після 100 % оплати та введення будинку в експлуатацію нежитлове вбудоване приміщення, вказане в пункті 1.3 цього контракту, що відповідає проектній документації. «Характеристика вбудованих приміщень житлового будинку АДРЕСА_3 » і викопіювання з проектної документації «План підвалу» додаються до цього контракту (пункт 2.3).

11 березня 2005 року ОСОБА_5 видано довідку АТ ХК «Київміськбуд» № 20/105, про те, що згідно з Інвестиційним контрактом від 23 лютого 2005 року № 16-92/Д11, нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_9 , вартістю 115 115,00 грн, в тому числі ПДВ, проінвестоване в повному обсязі.

В матеріалах справи міститься технічна характеристика нежитлових вбудованих приміщень в будинку по АДРЕСА_3 , затверджений ХК «Київміськбуд». А також план нежитлового приміщення № 12 (підвал) у житловому будинку АДРЕСА_3 .

Судом також встановлено, що 04 квітня 2005 року АТ ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_5 підписано Акт прийому-передачі вбудовано-прибудованих приміщень інвестору, відповідно до якого замовник побудував та передає, а інвестор сплатив 100 % вартості та приймає нежитлове приміщення № 12, що знаходиться в АДРЕСА_3 - приміщ. Вказані приміщення мають загальну площу 88,55 кв. м. Загальна вартість приміщення складає 115 115,00 грн. Інвестор набуває права власності на вказане приміщення після оформлення Свідоцтва про право власності та реєстрації його в БТІ міста Києва. Після відкриття будинку під заселення інвестор несе відповідальність за охорону свого приміщення і сплачує комунальні послуги.

24 жовтня 2016 року ОСББ «Русанівська затока» звернулося до ОСОБА_5 із повідомленням, у якому зазначили, що з 15 липня 2016 року у будинку АДРЕСА_1 було створено і зареєстровано ОСББ «Русанівська затока» та обрано його керівний орган - Правління ОСББ. Виконуюча статутні завдання Правління ОСББ ознайомилося з інформацією про договірні відносини ОСОБА_5 з ТОВ «Новобудова» та ПАТ ХК «Київміськбуд» стосовно частини підвалу будинку і дійшло висновку, що такі відносини не породили і не могли породити право на частку допоміжних приміщень будинку. Також зазначили, що у ОСОБА_5 відсутнє право на майно та проінформували про неможливість використання ним допоміжного приміщення у будинку. З питань відшкодування шкоди рекомендували звернутися до ПАТ ХК «Київміськбуд» і ТОВ «Новобудова».

Поряд з цим, судом встановлено, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 753/16546/13 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_7 , про стягнення заборгованості.

10 жовтня 2014 року Дарницьким районним судом міста Києва по справі № 753/16546/13 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2008 року № 22-К/08-VIP в розмірі 2 364 804,46 доларів США та 7 959 804,36 грн.

12 березня 2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 753/16546/13, виданого 10 жовтня 2014 року Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості.

04 липня 2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про опис та арешт майнових прав боржника ОСОБА_5 , встановлено, що згідно договору про заставу майнових прав від 16 червня 2005 року № 9-39 боржник має майнові права на нерухоме майно, а саме на нежитлове вбудоване приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_3 . Постановлено описати та накласти арешт на майнові права на нерухоме майно, а саме майнові права на нежитлове вбудоване приміщення АДРЕСА_2 . На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним - заборонено відчуження.

Також надано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна від 12 березня 2019 року № 58657127 з відомостями про реєстрацію арешту рухомого майна - майнових прав боржника на нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_3 . Підстава - постанова про арешт майнових прав боржника від 12 березня 2019 року, ВП № НОМЕР_2.

15 жовтня 2019 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., відповідно до порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, звернулася до ДП «СЕТАМ» із заявкою на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадження № НОМЕР_2, в тому числі майнових прав на нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 27 січня 2020 року № 462880, на платформі ДП «Сетам» 27 січня 2020 року відбулися майнові торги щодо лота з реєстраційним номером № 399977, до складу якого, серед іншого, входили майнові права на нежитлове приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначені документи щодо проведення електронних торгів надано ДП «СЕТАМ» у порядку надання інформації про документи, що були підставою для реалізації нежитлового приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (лист від 03 червня 2021 року № 1622/10455-12-21/15.

У матеріалах справи також міститься копія свідоцтва від 24 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 114, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком А.Л. відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту про реалізацію майнових прав, складеного 24 лютого 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелкін Т.В., реєстраційний номер виконавчого провадження № НОМЕР_2. Посвідчено, що ОСОБА_4 належать на праві приватної власності майнові права на нерухоме майно, серед якого, нежитлове вбудоване приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_1 .

До свідоцтва долучено Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 лютого 2020 року № 202204081, відповідно до якого 25 лютого 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком А.Л. зареєстровано право приватної власності ОСОБА_4 на нежитлове вбудоване приміщення № 12 загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Також до матеріалів справи долучено копію Технічного паспорту на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 ., виготовлений ДП «Державний інститут комплексних техніко-економічних досліджень» станом на 15 травня 2015 року.

До матеріалів справи долучено копію договору від 01 червня 2021 року № 15601/5-04СА на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеного між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_4 , копію Додатку № 1 до договору з відомостями про об`єкт - нежитлове приміщення загальною площею 88,55 кв. м за адресою: АДРЕСА_10 , копію додаткової угоди від 21 січня 2021 року № 1 до договору та документи, що свідчать про встановлення індивідуального приладу обліку спожитої води.

Також ОСОБА_4 12 травня 2021 року звернулася до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» щодо приєднання спірного приміщення до електричних мереж, про що свідчить лист ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» від 13 травня 2021 року № 4/43/ДепРМТП/1/./149153.

Водночас, згідно довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29 червня 2021 року № 062/14-8057 (И-2021), за даними реєстрових книг КП КМР «КМ БТІ» реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_10 - відсутня. Бюро не проводило технічну інвентаризацію нежитлового приміщення № 12 за адресою: АДРЕСА_3 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 вересня 2022 року № 311314531, нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, що знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_1 25 лютого 2020 року на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 24 лютого 2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л., зареєстровано в реєстрі за № 114, інвестиційного контракту (про інвестування у нежитлове будівництво) від 02 березня 2005 року № 16-92/Д11, укладеного із АТ ХК «Київміськбуд», акту приймання-передачі нерухомого майна від 04 квітня 2005 року, довідки ві д11 березня 2005 року № 20/105.

До матеріалів справи також долучено копію реєстраційної справи № 000 щодо приміщення № 12 в будинку АДРЕСА_1 , до якої входить заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4 від 25 лютого 2020 року, копія свідоцтва від 24 лютого 2020 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком А.Л., зареєстровано в реєстрі за № 114, копія інвестиційного контракту від 23 лютого 2005 року № 16-92/Д11, копія акту прийому-передачі вбудовано-прибудованих приміщень інвестору від 04 квітня 2005 року, копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 12 квітня 2013 року № 40409682, копія технічного паспорта на нежитлове приміщення АДРЕСА_4 від 15 травня 2015 року, інформаційна довідка КП КМР «КМБТІ» від 18 лютого 2020 року № НЖ-2020 № 328, копія довідки від 11 березня 2005 року № 20/105, відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав від 27 лютого 2020 року № 202201227, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 лютого 2020 року № 202201980 щодо суб`єкта - ОСОБА_4 , паперова копія рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняка А.Л. від 27 лютого 2020 року № 51370057 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та паперова копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 лютого 2020 року № 202204081

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 квітня 2024 року № 373910240 встановлено, що 21 березня 2024 року право приватної власності на нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21 березня 2024 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою В.В., зареєстровано в реєстрі за № 524. Також міститься запис про обтяження № 54251757 на підставі іпотечного договору від 22 березня 2024 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою В.В., зареєстровано в реєстрі за № 530. Обтяжувач - ОСОБА_8 .

З копій документів, що містяться в матеріалах реєстраційної справи № 000 щодо приміщення АДРЕСА_4 , наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), встановлено, що 21 березня 2024 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сімоновою В.В. посвідчено договір дарування нежитлового приміщення, предметом якого є нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею приміщення - 88,55 кв. м. Відповідно до умов договору ОСОБА_9 безоплатно та безумовно передала предмет договору у власність ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 прийняв його у власність.

Також в матеріалах реєстраційної справи міститься копія заяви ОСОБА_3 про державну реєстрацію від 21 березня 2024 року, паперова копія відомостей із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав від 21 березня 2024 року № 370915610, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 березня 2024 року № 370916195 щодо суб`єкта - ОСОБА_3 , Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 березня 2020 року № 370916352 щодо суб`єкта - ОСОБА_10 , Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 березня 2020 року № 370916434 щодо суб`єкта - ОСОБА_4 , паперова копія рішення про державну реєстрацію від 21 березня 2024 року № 72193273. Паперова копія витягу з Державного реєстру речових прав від 21 березня 2024 року № 370917393.

До матеріалів справи також долучено фотознімки спірного приміщення. Сторони не спростовували, що на фотознімках спірне приміщення.

З копій заяв представника ОСОБА_3 - адвоката Падалко О.Ю. до Дніпровського УП ГУНП в місті Києві вбачається, що представник 18 грудня 2024 року звернулася до правоохоронного органу із повідомленням про наявність перешкод у користуванні належним ОСОБА_3 нежитловим приміщенням АДРЕСА_4 .

Також встановлено, що квартира за адресою; АДРЕСА_10 , загальною площею 85,50 кв. м, житловою площею - 45,30 кв. м на праві власності належить ТОВ «Фірма «ТМА» (ідентифікаційний код юридичної особи в ) на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2011 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., зареєстровано в реєстрі за № 669.

В матеріалах справи також міститься Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26 січня 2024 року щодо ОСББ «Русанівська Затока», ідентифікаційний код юридичної особи в , дата реєстрації - 15 липня 2016 року, адреса: вул. Сверстюка Євгена, буд. 52-В, м. Київ, засновник - юридичні та фізичні особи - співвласники квартир та/або нежитлових приміщень.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами першою, другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

За частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

У той же час законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Згідно зі статтею 1 Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Спільне майно багатоквартирного будинку це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

У рішенні від 09 листопада 2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Такі висновки містяться у рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004 за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), у якому зазначено, що аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і та інше) Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Крім того таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Нежилі приміщення, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Тобто для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, необхідно виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19) та постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 201/4974/16-ц від 07 жовтня 2020 року у справі № 640/11909/19.

Ключовим є визначення правового статусу спірного приміщення у багатоквартирному будинку, а саме встановлення того, чи відноситься воно до допоміжного чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку.

З аналізу зазначених вище нормативно-правових актів можна зробити висновок, що основним при визначенні статусу приміщення необхідно вважати його функціональне призначення.

Отже, допоміжне приміщення має слугувати для: 1) забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку; 2) забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до системного аналізу вказаних вище норм права, необхідним критерієм для розмежування допоміжного приміщення від нежитлового є: функціональне призначення; місця розташування; загальна характеристика сукупності властивостей таких приміщень; спосіб і порядок їх використання.

Визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування та визначення правового статусу спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи належать усі спірні приміщення до числа допоміжних, чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень, відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18.

У постанові Верховного Суду у цій справі від 15.06.2022 вказано, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 917/1307/18 23 жовтня 2019 року, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Позивачами на підтвердження факту що приміщення щодо якого відбувається спір є допоміжним а не житловим, було долучено проект житлового будинку по АДРЕСА_3 (зараз - АДРЕСА_1 ), виготовлений АТ «Київпроект», а саме Том ІІІ «Організація будівництва». Зазначено, що підрядником є ХК «Київміськбуд».

З вказаного проекту вбачається, що для розрахунку норми тривалості будівництва застосовано такі вихідні дані про житловий будинок: поверховість - 23 поверхи, стіни - цегляні, загальна площа квартир - 19 700,00 м кв., основа - залізобетонні палі 8.9м-610 шт, вбудовані приміщення загальною площею 800 м кв., підземна автостоянка на 90 місць.

Також, у вказаному проекті міститься графічне зображення плану підвалу Т-9904-АБ житлового будинку по АДРЕСА_3 (зараз - АДРЕСА_7 , план виготовлено АТ «Київпроект».

Крім того, було долучено Акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - Житлового будинку по АДРЕСА_1 (без вбудованих приміщень).

У пункті 4 Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - Житлового будинку по АДРЕСА_1 (без вбудованих приміщень), зазначено, що об`єкт, що приймається в експлуатацію, має такі будівельні показники: загальна площа - проектна 19 700,0 м кв., фактична 19 766,0 м кв.; житлова площа - проектна 10 989,57 м кв., фактична 10 917,0 м кв.; кількість поверхів - 23, кількість квартир - 177, загальний будівельний об`єм - 96 742,80 м куб.; в тому числі підземної частини - 3761,9 м куб.; вбудовані приміщення всього - проектний 3 118,9 м куб./708,32 м кв., фактичний - вводяться в експлуатацію по окремо.

Тобто з вказаного Акту вбачається, що фактична площа може відрізнятись від площі яку може бути введено в експлуатацію.

Разом з тим, судом було встановлено, що 23 лютого 2005 року між Акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_5 (інвестором) укладено інвестиційний контракт № 16-92/Д11, відповідно до умов якого, за цим контрактом компанія зобов`язується своїми силами і засобами, за рахунок коштів інвестора збудувати і передати інвесторові нежитлове вбудоване приміщення в житловому будинку АДРЕСА_3 , а інвестор зобов`язується забезпечити відповідне фінансування об`єкта та прийняття його у свою власність на умовах цього контракту (пункт 1.1). Компанія передає інвестору в рахунок його інвестиційних внесків нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_3 (пункт 1.3). Інвестор за власні кошти замовляє проект нежитлового приміщення, самостійно узгоджує в райдержадміністрації його функціональне призначення, комплектує приміщення необхідним обладнанням, замовляє у БТІ міста Києва технічний паспорт, спільно з компанією вводить нежитлове приміщення в експлуатацію, сплачує внесок у пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва та отримує в управлінні економіки КМДА відповідну довідку для оформлення у Фонді комунальної власності Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення (пункт 1.4) компанія передає інвестору на підставі Акту прийому-передачі на протязі 5 банківських днів, після 100 % оплати та введення будинку в експлуатацію нежитлове вбудоване приміщення, вказане в пункті 1.3 цього контракту, що відповідає проектній документації. «Характеристика вбудованих приміщень житлового будинку АДРЕСА_3 » і викопіювання з проектної документації «План підвалу» додаються до цього контракту (пункт 2.3).

11 березня 2005 року ОСОБА_5 видано довідку АТ ХК «Київміськбуд» № 20/105, про те, що згідно з Інвестиційним контрактом від 23 лютого 2005 року № 16-92/Д11, нежитлове вбудоване приміщення № 12, загальною площею 88,55 кв. м, яке знаходиться в підвалі житлового будинку АДРЕСА_9 , вартістю 115 115,00 грн, в тому числі ПДВ, проінвестоване в повному обсязі.

В матеріалах справи міститься технічна характеристика нежитлових вбудованих приміщень в будинку по АДРЕСА_3 , затверджений ХК «Київміськбуд». А також план нежитлового приміщення № 12 (підвал) у житловому будинку АДРЕСА_3 .

Крім того, 04 квітня 2005 року АТ ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_5 підписано Акт прийому-передачі вбудовано-прибудованих приміщень інвестору, відповідно до якого замовник побудував та передає, а інвестор сплатив 100 % вартості та приймає нежитлове приміщення АДРЕСА_4 - приміщ. Вказані приміщення мають загальну площу 88,55 кв. м. Загальна вартість приміщення складає 115 115,00 грн. Інвестор набуває права власності на вказане приміщення після оформлення Свідоцтва про право власності та реєстрації його в БТІ міста Києва. Після відкриття будинку під заселення інвестор несе відповідальність за охорону свого приміщення і сплачує комунальні послуги.

Тобто з встановлених судом обставин, вбачається, що позивачами не було надано належних доказів які підтверджують факт того, що вказане приміщення є нежитловим, а саме суду не було надано доказів, що вказане приміщення призначене для загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку.

Крім того, до суду не було надано доказів, що у вказаному приміщенні знаходиться механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, та необхідне для забезпечення життєдіяльності житлового будинку.

Також, відповідно до проекту житлового будинку по АДРЕСА_3 , виготовленого АТ «Київпроект» у 2000 році, та Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 31 грудня 2003 року, у підвалі будинку, що є спільною сумісною власністю співвласників будинку, приміщення, у якому знаходиться нежитлове приміщення № 12, яке належить відповідачеві, за своїм призначенням є «комори для мешканців».

Таким чином, у матеріалах справи наявні докази, що вказані приміщення були заплановані як комори, проте комори не є допоміжними приміщеннями, оскільки вони не є необхідними для забезпечення життєдіяльності багатоквартирного будинку.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла до висновку, що позивачами не було надано належних доказів які підтверджують, що спірне приміщення відноситься до допоміжного а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Дніпровського районного м. Києва від 02 липня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного м. Києва від 02 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна