У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Крупина Ю. А.,

представника заявника - Шевченко М.М.,

представника КП «Київтеплоенерго» - Іванчихіна С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 р. у справі №758/11128/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути та скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 р. у справі №758/11128/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.12.2025 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» 121 927,40 грн. заборгованості та по 1514,00 грн. судового збору.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що відповідачі не були повідомлені про розгляд справи, про ухвалення заочного рішення дізналися через сервіс «Дія».

Як на підставу для скасування заочного рішення представник заявника посилається на те, що у межах справи №758/11128/25 вирішувалося питання про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року та заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року. Розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року та заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року здійснені по особовому рахунку НОМЕР_1 .

У свою чергу, відповідно до копії додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18, особовий рахунок N? НОМЕР_2 відкритий на ім?я ОСОБА_4 .

Також в провадженні Подільського районного суду міста Києва знаходиться справа №758/20457/25 про стягнення заборгованості за позовом КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відповідачі по справі №758/20457/25 та по справі №758/11128/25 частково співпадають, позов по справі № 756/20457/25 пред`явлено до більшої кількості відповідачів.

Предметом спору у провадженні по справі №758/20457/25 є стягнення солідарно заборгованості у розмірі 49 540,66 грн. за послуги централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року, інфляційну складову боргу, 3% річних; заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, інфляційну складову боргу та 3% річних; заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року, інфляційну складову боргу, 3% річних та пеню; обліку централізованого опалення.

Аналогічні вимоги заявлялися у справі №758/11128/25, втім на суму 121 927,40 грн.

Отже, з вищевикладеного слідує, що предметом спору по справі №758/20457/25 та предметом спору по справі №758/11128/25 є одна й та заборгованість. Співпадають послуги та періоди нарахування сум за послуги.

Посилаючись на те, що відповідно до копії додатку №1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18, особовий рахунок НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), а відповідно до копії додатку № 1 до договору про відступлення права вимог (цесії) від 11.10.2018 N? 602-18, особовий рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_5 , тобто з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за двома особовими рахунками, тобто за одні й ті ж послуги, представник відповідачів просила скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 р. у справі №758/11128/25.

Ухвалою судді від 4 березня 2026 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. Вказував, що пред`являючи позов у даній справі, позивач вивів заборгованість по особовому рахунку НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ). така заборгованість була правильно стягнута оскаржуваним заочним рішенням, відтак, просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд такого рішення. В разі, якщо в іншій справі дійсно співпаде період нарахування, то суд в іншій справі повинен буде закрити провадження у справі.

Представник відповідачів просила задовольнити заяву, вказуючи на те, що одні й ті ж відповідачі не можуть були користувачами одних і тих же послуг за двома особовими рахунками, відкритими за однією адресою. Ухвалення заочного рішення призвело фактично до притягнення відповідачів до відповідальності двічі. Позивачем не доведено, що особовий рахунок належить саме відповідачам. Посилаючись на недоведеність позовних вимог та ризики подвійного стягнення суми заборгованості, просила скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 р. у справі №758/11128/25.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом зазначених положень чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, судом при ухваленні заочного рішення було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг, які надавалися КП «Київтеплоенерго», своєчасно не вносили плату за отримані послуги, у зв`язку з чим таку заборгованість було стягнуто судовим рішенням у розмірі 121 927,40 грн. та по 1514,00 грн. судового збору.

Підставами для скасування заочного рішення суду від 11.12.2025 заявник називає наявність в провадженні суду іншої справи, у якій один і той же позивач ініціює питання про стягнення заборгованості, однак збільшує коло відповідачів та зазначає інший номер особового рахунку по цій же адресі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі («Ryabykh v. Russia», №52854/99, п. 52).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного Суду України «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що доводи, на які посилається представник відповідачів як на підставу для скасування заочного рішення можуть бути предметом перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції.

В разі підтвердження в іншій справі, що позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості до відповідачів за період, який співпадає повністю або частково з періодом, за який стягнуто заборгованість у даній справі №758/11128/25, будуть наявні підстави для вирішення питання про закриття провадження у справі (повністю або частково) в справі №758/20457/25, а не для скасування заочного рішення у справі №758/11128/25 .

З урахуванням вищезазначеного, підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 287-289ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 р. у справі №758/11128/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СуддяТ. В. Войтенко