Справа № 349/1208/25
Провадження № 2/349/45/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.

за участю секретарів судового засідання Мартиновської І.П., Ольвач М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

учасники судового провадження:

представник позивача Кондрат Л.Г.

( в режимі відеоконференції )

відповідачка ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» ( далі - ТОВ «Факторинг Партнерс» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» ( далі - ТОВ «Авентус Україна» ) в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 3214023, згідно якого отримала кредит у розмірі 2 200,00 грн, на строк 30 днів, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 1,90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку кредиту.

28 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 3214023, боржником в якому виступає відповідачка ОСОБА_1

23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем по справі ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 3214023.

Згідно Реєстру заборгованостей №1 від 23 травня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 7 216,00 грн., з яких: 2 200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 016,00 грн заборгованість за відсотками.

Окрім того, 15 грудня 2020 року між ТОВ «Інфінанс " та ОСОБА_1 укладений в електронній формі шляхом підписання нею одноразовим ідентифікатором договір позики № /2, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком кредитування 30 днів, строк дії договору - 3 роки, зі сплатою відсотків у розмірі 1,75 % в день користування кредитом, яка застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору.

11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс " та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс " передало ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором № /2.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором № /2.

18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором № /2.

Відповідно до Реєстру боржників від 18 лютого 2025 року додоговору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18 лютого 2025 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на суму 77 565,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 75 565,00 грн - заборгованість за відсотками.

Враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 41 241,00 грн, а саме:

- за кредитним договором № 3214023 від 18 листопада 2020 року в розмірі 7 216,00 грн., з яких: 2 200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 016,00 грн заборгованість за відсотками;

- за договором позики № /2 від 15 грудня 2020 року в розмірі 34 025,00 грн, з яких: 2 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 32 025,00 грн заборгованість за відсотками.

Також просив стягнути з відповідачки судові витрати по справі, які складаються із 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 16 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідачка ОСОБА_1 не подала відзив на позов.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

12 листопада 2025 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про долучення письмових доказів що стосуються її стану здоров`я та стану здоров`я бабусі ОСОБА_2 за якою вона здійснює догляд.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2025 року визнано потрібним, щоб представник ТОВ «Факторинг Партнерс» дав особисті пояснення.

19 листопада 2025 року представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою судді від 20 листопада 2025 року.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Кондрат Л.Г. позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Окрім того зазначила, що сторонами не досягнуто мирного врегулювання спору.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позов визнала частково, зокрема, не заперечував щодо отримання кредитних коштів за двома договорами, однак не погодилася з нарахованими відсотками в розмірі 32 025,00 грн, оскільки вони значно перевищують тіло кредиту. Окрім того просила суд зменшити заявлений позивачем розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката тарозстрочити виконання рішення суду.

Фактичні обставини справи

18 листопада 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту №3214023 ( далі - Договір ) ( а.с. 8-11 ).

ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А390242.

Згідно з умовами договору розмір кредиту 2 200,00 грн, кредит надано на строк - 30 днів ( п.1.3., п. 1.4. Договору).

Пунктами 1.5., 1.5.1, 1.5.2. Договору передбачено, що тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору. Знижена процентна ставка 1,43 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгації), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна 1,90% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування відповідно до п.4.1 - 4.6. цього Договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90 днів поспіль з моменту виникнення прострочення.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кредит надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту споживача № НОМЕР_1 , або іншу платіжну карту реквізити якої надані споживачем в особистому кабінеті.

Відповідно до картки обліку Договору ( розрахунок заборгованості ) за договором №3214023 від 18 листопада 2020 року, обчисленого ТОВ «Авентус Україна», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 27 липня 2021 року складає 7 216,00 грн, з яких 2 200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 016,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.37-42).

Перехід до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 3214023 від 18 листопада 2020 року, боржником в якому виступає відповідачка по справі ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:

- договором факторингу № 28072021 від 28 липня 2021 року, який укладений між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ( а.с. 47-48);

- договором факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, який укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем по справі ТОВ «Факторинг Партнерс»(а.с. 58-64).

Згідно Реєстру заборгованостей №1 від 23 травня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на загальну суму 7 216,00 грн, з яких: 2 200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 016,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 65-66).

15 грудня 2020 року між ТОВ "Інфінанс " та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики № /2 ( далі - Договір ) (а.с. 18).

ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) 8d8g5u.

За умовами договору сума кредиту становить 2 000,00 грн.

Строк кредитування - 30 днів. Строк дії договору - 3 роки.

Процентна ставка складає 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації.

Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору.

Перехід до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за договором позики № /2 від 15 грудня 2020 року боржником в якому виступає відповідачка підтверджується наступними доказами:

- договором факторингу № 11-02/22 від 11 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ "Інфінанс " та ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 51-57);

- договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с.70-77 );

- договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25 від 18 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» (а.с. 78-90).

Відповідно до Реєстру боржників від 18 лютого 2025 року додоговору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18 лютого 2025 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на суму 77 565,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 75 565,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 91).

Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням 18 листопада 2020 року договору про надання фінансового кредиту № 3214023 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, та між первісним кредиторо ТОВ "Інфінанс "та ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням 15 грудня 2020 року договору позики № /2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, а також наявності з її сторони невиконаних зобов`язань за цими договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже відповідно до договорів факторингу № 28072021 від 28 липня 2021 року та № 23/05/24 від 23 травня 2024 року до позивача перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 3214023 від 18 листопада 2020 року. Також за договором факторингу № 11-02/22 від 11 лютого 2022 року та договорами про відступлення ( прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, № 18-02/25 від 18 лютого 2025 року, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики № /2 від 15 грудня 2020 року.

Враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 41 241,00 грн, а саме:

- за кредитним договором № 3214023 від 18 листопада 2020 року в розмірі 7 216,00 грн., з яких: 2 200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 016,00 грн заборгованість за відсотками;

- за договором позики № /2 від 15 грудня 2020 року в розмірі 34 025,00 грн, з яких: 2 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 32 025,00 грн заборгованість за відсотками.

Відповідачка не заперечувала отримання та не повернення кредитних коштів за цими договорами, окрім того погодилась з нарахованими відсотками за кредитним договором № 3214023 від 18 листопада 2020 року.

Щодо доводів відповідача про те, що нараховані відсотки за договором позики № /2 від 15 грудня 2020 року є несправедливими, то суд зазначає таке.

Підписуючи цей договір позики, позичальниця підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Також судом встановлено, що відсотки за користування цим кредитом нараховані виключно у межах строку дії договору, окрім того позивач заявив менший розмір відсотків.

Частиною 1 статті 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи наявність у відповідачки різних захворювань, яка визнана особою з третьою групою інвалідності, а також те, що вона має на утриманні бабусю похилого віку, в якої сліпота обох очей ( а.с. 131-136 ), суд важає за можливе розстрочити стягнуту суму боргу на 12 місяців рівними платежами по 3 436,75 грн до 01 числа щомісяця, наступного за звітним.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 08 вересня 2025 року (а.с. 113).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача.

Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №156 від 01 серпня 2025 року, витяг з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2025 року, згідно яких загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 16 000,00 грн.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21).

Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, ціну позову , обсяг виконаних адвокатом робіт, заперечення сторони відповідача щодо такого розміру витрат, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, суд зменшує витрати позивача на правничу допомогу до суми 2 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265,267 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №3214023 від 18 листопада 2020 року, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 2 200,00 грн та за відсотками в розмірі 5 016,00 грн; за договором позики № 3384336 від 15 грудня 2020 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в ромірі 2 000,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 32 025,00 грн. Всього на загальну суму 41 241,00 грн .

На підставі ч.1 ст.267 ЦПК України після набрання рішенням законної сили, розстрочити його виконання на 12 місяців рівними платежами від стягнутої суми по 3 436,75 грн до 01 числа щомісяця, наступного за звітним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати в розмірі 4 422,40 грн, які складаються із 2 422,40 грн судового збору та 2 000,00 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6 офіс 521 м. Київ, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 13 березня 2026 року.

Суддя Р.Г. Могила