Дата документу 17.03.2026 Справа № 314/2742/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2742/23
Провадження №22-ц/807/578/26
Головуючий в 1-й інстанції Капітонов Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.,
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Цвєткова Андрія Віталійовича на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2025 року, ухвалене у м. Вільнянськ (повний текст рішення складено 08 грудня 2025 року) у справі за позовом першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М. в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М. в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Запорізькою окружною прокуратурою вивчено питання законності набуття у власність громадянами земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Запорізької області та встановлено факт незаконного набуття ОСОБА_2 та, як наслідок, ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.11.2017 придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2.0000 га. кадастровий помер :01:002:0117, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. На підставі вказаного договору, 03.11.2017 за № 23176329 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215). Також встановлено, що підставою державної реєстрації вказаної земельної ділянки за ОСОБА_2 визначено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541. Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному державному акті, підставою виникнення права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку є розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації від 5 червня 2010 року №235. Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному державному акті, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00826. Запорізькою окружною прокуратурою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0117 підлягає витребуванню від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з урахуванням наступних підстав. Листом від 06.08.2018 Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області повідомила, що в документах Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області за 2010 рік розпорядження голови райдержадміністрації від 05.06.2010 № 235 не значиться. Крім того, повідомлено, що розпорядження голови райдержадміністрації під № 235 видане 08.02.2010 й стосується питання щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки члену с/г «Приозерне» ОСОБА_3 . Крім того, зі змісту Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, ведення якої здійснювалось Відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 вбачається, що датою відкриття Розділу 1 «Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб» є 23.03.2011. Датою закриття вказаного розділу - 09.08.2011. Останнім записом Розділу 1 вилученої Книги записів є запис за порядковим номером 536, який стосується земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі державною акта, виданого 09.08.2011 та щодо якого здійснено державну реєстрацію за реєстраційним номером 00536. В свою чергу, зі змісту державного акта серії ЯЖ № 496541 вбачається, що останній видано від 08.09.2011 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів па право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за реєстраційним номером 00826. Таким чином, у державному акті серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011 зазначено відомості, які не відповідають дійсності, а саме неіснуюче розпорядження місцевої державної адміністрації, як підстава передачі земельної ділянки в приватну власність та номер, за яким вказана земельна ділянка мала б бути зареєстрована в Книзі записів, чого фактично здійснено не було. Отже, такий державний акт не є належним документом, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку в кадастровим номером :01:002:0117. Таким чином, ОСОБА_2 19.10.2017 за відсутності належних підстав, протиправно заволодів земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0117 шляхом здійснення державної реєстрації права приватної власності на цю ділянку, а отже, саме з вказаного моменту підлягаю обчисленню строк позовної давності по цьому спору. Таким чином, з власності держави незаконно і безпідставно, в порушення вимог ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України, вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:0117.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2025 року, позов першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М. в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про витребування земельної ділянки задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (ідентифікаційний код юридичної особи: 04353238, вул. Слободчикова, буд. 17, село Михайлівка, Запорізький район. Запорізька область. 70030) земельну ділянку загальною площею 2,0000 га кадастровий номер :01:002:0117, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 215, номер відомостей про речове право: 23176329).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи: 02909973, місце знаходження: вул. Матросова. 29-Д. м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ідентифікаційний код юридичної особи: 02909973. код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2023 на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 4026,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Цвєткова Андрія Віталійовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи відсутня постанова прокурора про дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому докази на які посилається суд в своєму рішенні одержані з порушенням встановлено законом порядку. Перехід права власності від Товстіка А.О. до ОСОБА_1 не порушений, а державна реєстрація створює презумпцію володіння. Строк позовної давності до заявлених вимог пропущено. Під час розгляду справи було порушено принцип змагальності та рівності сторін, оскільки позивач знаходився в більш привілейованому процесуальному становищі і в частині ознайомлення з матеріалами справи, наданні пояснень, а також це виразилось у відмові відповідачу у проведені судової експертизи, відмові у задоволенні відводу головуючому. Звернення до суду прокуратури не є обґрунтованим.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу перший заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Соколов М. та ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.11.2017 придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2.0000 га. кадастровий помер :01:002:0117, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

На підставі вказаного договору, 03.11.2017 за № 23176329 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215).

Підставою державної реєстрації вказаної земельної ділянки за ОСОБА_2 визначено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541.

Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному державному акті, підставою виникнення права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку є розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації від 5 червня 2010 року №235.

Також, відповідно до відомостей, зазначених у вказаному державному акті, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00826.

В свою чергу, листом від 06.08.2018 Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області повідомила, що в документах Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області за 2010 рік розпорядження голови райдержадміністрації від 05.06.2010 № 235 не значиться. Крім того, повідомлено, що розпорядження голови райдержадміністрації під № 235 видане 08.02.2010 й стосується питання щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки члену с/г «Приозерне» ОСОБА_3 .

Також, листом від 17.02.2023 Архівний відділ Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області повідомив, що розпорядження за № 235 у червні 2010 року головою Вільнянської райдержадміністрації не приймалось. Крім того повідомлено, що розпорядження Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області № 235 було прийняте 08.02.2010, зі змісту копії якого вбачається, що останнє стосується питання надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки члену с/г «ГІриозерне» ОСОБА_4 .

Крім того, на момент видачі державного акта серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011. за змістом ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчувалось саме державним актом.

В свою чергу, згідно з ст. 125 Земельного кодексу України (чинної, на момент видачі державного акта серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (чинної, на момент видачі державного акта серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок: б) Поземельній книзі, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до п. 16-1 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності па земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженої о постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 (чинного, на момент видачі державного акта серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011) державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

З урахуванням наведених норм законодавства, право власності на земельну ділянку у ОСОБА_2 мало виникнути з моменту державної реєстрації земельної ділянки, яка полягає у внесенні відповідних відомостей про земельну ділянку до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, а також до Поземельної книги.

Так, у провадженні Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0000133 від 16.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10.12.2019 у вказаному провадженні надано слідчому тимчасовий доступ до поземельної книги (усіх аркушів, на яких міститься уся інформація) щодо, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:01 17, книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі в частині реєстрації, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:01 17 та в частині реєстрації, зокрема, державного акта серії ЯЖ № 496541, які зберігаються у Відділі у Вільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

В свою чергу, листом від 20.01.2020 Відділ у Вільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повідомив, що запитувані документи у вказаному відділі не обліковуються.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 14.04.2023 у вказаному провадженні надано тимчасовий доступ до оригіналів документів з можливістю їх вилучення, які перебувають у володінні Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. а саме до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, ведення якої здійснювалось Відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області за період з 01.01.2011 по 31.12.2011.

На виконання зазначеної ухвали дізнавачем вилучено оригінал Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі серії ІАА № 013944.

Зі змісту вказаної Книги записів вбачається, що датою відкриття Розділу 1 «Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб» є 23.03.2011. Датою закриття вказаного розділу - 09.08.2011.

Крім того, останнім записом Розділу 1 вилученої Книги записів є запис за порядковим номером 536, який стосується земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі державною акта, виданого 09.08.2011 та щодо якого здійснено державну реєстрацію за реєстраційним номером 00536.

В свою чергу, зі змісту державного акта серії ЯЖ № 496541 вбачається, що останній видано від 08.09.2011 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за реєстраційним номером 00826.

Також, згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (лист від 30.03.2023 № 10-8-0.6-863/2-23), у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Вільнянському району Запорізької області серії 1АА № 013944 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541 не зареєстрований, оскільки Розділ І Книги закритий 09.08.2011 року. Державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки в порядку, визначеному Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійною користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим постановою І-СМУ від 09-09.2009 № 1021 (в ред. постанови КМУ № 791 від 20.07.2011). Книга записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі в паперовому вигляді, яка б містила запис про проведення (здійснення) державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541 в Головному управлінні Держгеокадастру у Запорізькій області відсутня. Станом на 29.03.2023 року у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області не обліковується документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровим номером :01:002:0117. Головним управлінням не приймалися накази про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також про затвердження документації із землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок гр. ОСОБА_2 . Головне управління не зверталось до суду з позовом, пов`язаним з поновленням порушених інтересів територіальної громади.

Крім того, листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області і від 02.06.2023 № 10-8-0.6-1487/2-23 повідомлено, що в Головному управлінні Держгеокадастру у Запорізькій області не обліковується поземельна книга в паперовому вигляді, відкрита на земельну) ділянку з кадастровим номером :01:002:0117. Разом з тим, під час опрацювання запиту з урахуванням отриманої раніше з ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.04.2023 по справі № 314/3083/18 інформації, було виявлено, що під реєстраційними номерами 00810 - 00826 у жовтні 2011 року) зареєстровані державні акти на інші земельні ділянки. Зазначений факт підтверджується наявними в Головному управлінні в паперовому вигляді Поземельними книгами на земельні ділянки, відкритими кадастровими номерами: :01:003:0553, :01:003:0522, :03:003:0289, :01:003:0529, :02:004:0080, :01:003:0523, :01:003:0533, :01:003:0517, :01:003:0548.

Крім того, відповідно до висновку експерта від 23.08.2022 № СГ-19/108-2279488- ДД підпис, який міститься в графі «М.П. (підпис) навпроти прізвища ОСОБА_5 » у державному акті па право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541 нанесений за допомогою еластичного кліше (факсиміле) печатки. Підпис, який міститься в графі «Начальник Відділу Держкомзему у Вільнянському районі (підпис) навпроти прізвища ОСОБА_6 » у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541, нанесений за допомогою еластичного кліше (факсиміле) печатки.

Також, листом від 07.04.2023 Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області повідомлено, що гр. ОСОБА_2 в переліках розпоряджень Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області за період з 2008 по 2012 роки не значиться.

Таким чином, у державному акті серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011 зазначено відомості, які не відповідають дійсності, а саме неіснуюче розпорядження місцевої державної адміністрації, як підстава передачі земельної ділянки в приватну власність та номер, за яким вказана земельна ділянка мала б бути зареєстрована в Книзі записів, чого фактично здійснено не було. Отже, такий державний акт не є належним документом, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку в кадастровим номером :01:002:0117.

На підставі державного акта серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011, державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0117 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено 19.10.2017 за номером запису - 22969965.

Таким чином, ОСОБА_2 19.10.2017 за відсутності належних підстав, протиправно заволодів земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0117 шляхом здійснення державної реєстрації права приватної власності на цю ділянку, а отже, саме з вказаного моменту підлягаю обчисленню строк позовної давності по цьому спору.

Правовою підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:01 17, площею 2,0000 га. був державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 496541 від 08.09.2011, виданий на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації від 5 червня 2010 року № 235.

Оскільки, як було вказано вище, місцевою державною адміністрацією підтверджено факт того, що таке рішення зазначеним суб`єктом владних повноважень не приймалось, воно не може вважатися підставою для набуття права власності особою на спірну земельну ділянку та не породжує відповідних правових наслідків.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що з власності держави незаконно і безпідставно, в порушення вимог ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України, вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:0117. Михайлівською сільською радою будь-яких заходів щодо поновлення порушених інтересів держави не вживалось та вживатись не планується. Вказане свідчить, що Михайлівська сільська рада захист інтересів держави не здійснює, що дає прокурору право на звернення до суду. Зважаючи на положення ч. 2 ст. 16, ст. 387, ст. 388 ЦК України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, висновки Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту в даному випадку є витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га за кадастровим номером :01:002:0117.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд першої інстанції зазначив, що 20.10.2017 позивач не міг знати про вибуття спірної земельної ділянки із державної власності, оскільки до вказаного моменту державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку проведена не була, тому саме 20.10.2017 розпочався перебіг трирічного строку позовної давності. Враховуючи положення Закону № 540-ІХ, який набув чинності 02 квітня 2020 року та яким законодавець продовжив позовну давність на строк дії карантину, перший заступник керівника Запорізької окружної прокуратури із цим позовом звернувся у межах позовної давності.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, зважуючи на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Запорізька окружна прокуратура дотрималась порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме листом від 07.04.2023 проінформувала Михайлівську сільську раду про порушення прав та інтересів територіальної громади та вказала на необхідність вжиття заходів, щодо повернення спірної земельної ділянки із незаконного володіння.

Листом №02-01-46/606 від 11.04.2023 року Михайлівська сільська рада повідомила, що заходи спрямовані на поновлення порушених інтересів територіальної громади Михайлівською сільською радою не вживались. Цим же листом повідомлено, що Михайлівська сільська рада для поновлення порушених інтересів територіальної громади не зверталась до суду з позовом про витребування земельної ділянки і не планує звертатися.

Таким чином, жодних заходів, спрямованих на усунення порушень інтересів держави у спірних правовідносинах не було вжито компетентним органом протягом розумного строку після відповідного повідомлення про них прокурором, що підтверджує бездіяльність Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області і право прокуратури на звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 17 ЗК України, (в редакції чинній станом на час видачі державного акту на землю) визначені повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, до яких зокрема належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, (в редакції чинній станом на час видачі державного акту на землю), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначений положеннями ст. 118 ЗК України.

Так, відповідно до положень ч.ч.7, 8, 9 указаної норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (уразі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін; розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія); комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а вразі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Зазначеними нормами права встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Таким чином, необхідною передумовою виникнення права приватної власності на земельну ділянку державної чи комунальної власності має бути рішення про передання у приватну власність цієї ділянки, прийняте відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, які діють від імені власника (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-53цс12). Відсутність такого рішення держави в особі уповноваженого органу означає, що відчуження земельної ділянки не відбулось.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обов`язки безпосередньо виникають, зокрема, з актів органів місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України). Отже, рішення цих органів можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 07.11.2018 справа № 488/5027/14-ц).

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України у редакції, чинній на час видання державного акта, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (у редакції, чинній з 1 травня 2009 року до 1 січня 2013 року - державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті; а у редакції, чинній з 1 січня 2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до п.п.10, 11 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021, у редакції, чинній на час видачі спірного державного акту, записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Пунктами 13, 14 Порядку передбачено, що державна реєстрація документа, що посвідчує право на земельну ділянку, проводиться за місцем розташування земельної ділянки. Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації, присвоюється реєстраційний номер.

Судом встановлено, що у державному акті серії ЯЖ № 496541 від 03.11.2017 зазначено відомості, які не відповідають дійсності, а саме неіснуюче розпорядження місцевої державної адміністрації, як підстава передачі земельної ділянки в приватну власність та номер, за яким вказана земельна ділянка мала б бути зареєстрована в Книзі записів, чого фактично здійснено не було. Отже, такий державний акт не є належним документом, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0117.

З наведених обставин, підтверджених доказами, встановлено факт незаконності вибуття спірної земельної ділянки із державної власності володіння власника поза його волею.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечень відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Власник із дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Отже, зважаючи на встановлення факту незаконності вибуття спірної земельної ділянки із володіння власника позивача поза його волею, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо витребування у ОСОБА_1 на користь Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області спірної земельної ділянки.

Верховним Судом у постанові від 10.12.2021 у справі № 924/454/20 сформовано правову позицію щодо дотримання прокурором ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном, а саме критеріям законності, суспільного інтересу та пропорційності в частині витребування земельної ділянки сільськогосподарського призначення на користь держави, а саме зазначено, що право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність вибуття цієї земельної ділянки з власності держави становить пропорційне втручання у право власності з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання.

Доводи апеляційної скарги з приводу пропуску позовної давності не є слушними, з огляду на обґрунтоване мотивування викладене в оскаржуваному рішенні суду з цього приводу, і колегія суддів погоджується з тим, що строк позовної давності не є пропущеним, оскільки є продовжений на час карантину та воєнного стану.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Цвєткова Андрія Віталійовича залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 березня 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова