Справа № 569/2800/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючої судді Балацької О.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кулікович Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне клопотання представника відповідача адвоката Ільїна Вадима Анатолійовича про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

19 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Ільїна В.А. про зупинення провадження у справі № 569/2800/26 до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою Форми 5 від 20.11.2025. Представник відповідача зазначає, що у зв`язку з проходженням військової служби в умовах воєнного стану відповідач об`єктивно позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях та належним чином реалізовувати свої процесуальні права, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню до припинення його перебування на військовій службі.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в частині клопотання про зупинення провадження у справі, суд вважає, що провадження у справі підлягає зупиненню з наступних підстав.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. На даний час воєнний стан в Україні продовжено (Закон України від 12.01.2026 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2025 проходить військову службу. Факт перебування відповідача на військовій службі підтверджено Довідкою Форми 5 та цей факт станом на час розгляду клопотання сторонами не спростований, доказів припинення ним військової служби до суду не подано.

Вирішуючи питання підставності зупинення провадження у даній справі, суд виходить з того, що згідно із ст.252 ЦПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі за наявності для того підстав, водночас згідно із ст.251 ЦПК України передбачено імперативний обов`язок суду зупинити провадження у справі за наявності для того підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які перебувають на військовій службі у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 у справі № 754/947/22 суд прийшов до висновку про те, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України судам потрібно виходити з наступного: 1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; 2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; 3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008).

Таким чином, норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

Отже, при вирішенні клопотання про зупинення провадження у справі не є визначальним те, чи бере військовослужбовець, який є стороною у справі і подав таке клопотання, безпосередню участь у бойових діях, а достатнім є його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, що має місце в даному випадку та підтверджується відповідними доказами (довідка форми 5).

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд враховує наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав, а саме перебування сторони у складі Збройні Сили України, що переведені на воєнний стан, факт дії воєнного стану в Україні, належність та допустимість поданих доказів на підтвердження проходження відповідачем військової служби, а також відсутність доказів її припинення. Суд бере до уваги імперативний характер зазначеної норми процесуального закону, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі за наявності відповідних обставин та не передбачає дискреції щодо вирішення цього питання. При цьому суд виходить із необхідності забезпечення принципів змагальності та рівності сторін, гарантованих ст. 12 ЦПК України, а також права на справедливий судовий розгляд, оскільки перебування сторони на військовій службі в умовах воєнного стану об`єктивно обмежує можливість її особистої участі у процесі та повної реалізації процесуальних прав. З урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми, достатнім для її застосування є підтверджений факт проходження особою військової служби, незалежно від безпосередньої участі у бойових діях, що у даному випадку підтверджується належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній цивільній справі на період перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі в підпорядкуванні Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. п. 2 ч. 1 ст. 251, 260, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на період перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі в підпорядкуванні Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала може бути оскаржена в Рівненському апеляційному суді безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення, а особою, без якої її постановлено, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 17 березня 2026 року.

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА