Справа № 638/5078/26
Провадження № 2/638/6307/26
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

17 березня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Шамраєв М.Є., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо прийняття позовної заяви позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява.

В той же час, зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Шевченківським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Відповідачем у справі є ОСОБА_1 , який відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 2475359 від 18.03.2026, зареєстрований за адресою, указаною в позові.

Водночас відповідно до інформації щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери№ 2475408 від 18.03.2026 відповідач отримав статус ВПО та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Галицького районного суду м. Львова.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 409/2636/17, в якій зазначено, що, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції мав виконати вимоги частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та з`ясувати, чи включено відповідачів до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, оскільки запроваджені законодавцем заходи спрямовані на те, щоб повідомити усіх учасників розгляду справи про перебування спору на вирішенні суду з метою забезпечення їх участі у відправленні правосуддя.

Крім того, як визначено п. 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509 з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики, до якої вноситься зокрема інформація щодо адреси, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Підстав для застосування альтернативної підсудності, визначеної ст. 28 ЦПК України, судом не встановлено.

Згідно частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд має завжди бути встановленим законом.

У §64 рішення по справі Jorgic проти Німеччини 64.Європейський суд з прав людини зазначив, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений «судом, встановленим законом». Він зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невід`ємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. «Закон», у розумінні статті 6 § 1, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів (див., inter alia, Lavents проти Латвії, № 58442/00, § 114, 28 листопада 2002 р.). Отже, якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» у розумінні статті 6 § 1 (Coeme та Інші проти Бельгії, №№ 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 і 33210/96, §§ 99 і 107-08, ECHR 2000-VII).

З огляду на викладене, вважаю необхідним передати справу для розгляду за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

При цьому суд керується, насамперед, завданням цивільного судочинства, яким відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і яке відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги - після залишення скарги без задоволення, передати за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, однак учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.Є. Шамраєв