Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1170/26
Номер провадження 2-к/711/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі: головуючого судді Демчика Р.В., при секретарі Кобилки Є.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,-

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заінтересована особа: ОСОБА_2 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що 17 листопада 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №1793. Суддею Мей Бернетт сімейного суду міста Ашдод, держава Ізраїль, 10 листопада 2004 року, розглянута справа №008372/03 стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. За наслідками розгляду справи було прийнято рішення про розірвання шлюбу. Вказане рішення набрало законної сили 10.11.2004 року.

Просить суд постановити ухвалу про визнання на території України рішення сімейного суду міста Ашодод, держава Ізраїль, від 10 листопада 2004 року по розглянутій справі №008372/03 стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яким на підставі взаємної згоди подружжя розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 17 листопада 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1793, починаючи з 10 листопада 2004 року дня набуття законної сили вищевказаним рішенням суду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкси від 16 лютого 2026 року прийнято до розгляду, запропоновано заінтересованій особі в місячний строк з моменту отримання ухвали подати можливі заперечення проти клопотання.

04.03.2026 року заінтересованою особою ОСОБА_2 подані письмові пояснення, згідно з яким повністю підтримав та просив задоволити письмове клопотання його колишньої дружини ОСОБА_1 про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не потребує примусового виконання. Заперечень відносно клопотання ОСОБА_5 немає.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 березня 2026 року клопотання призначено до судового розгляду.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Романюк Л.В. не з`явилися. До початку слухання справи представником подана заява про слухання справи без участі заявника та його представника. Клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. В поданих поясненнях зазначив про розгляд справи без його участі.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст.473 ЦПК України передбачено, що неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 листопада 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції про що складено відповідний актовий запис № 1793. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_7 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя №9 від 11 березня 2013 року.

Рішенням судді Мей Бернетт сімейного суду міста Ашдод, держава Ізраїль від 10 листопада 2004 року, розглянута справа №008372/03 стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та прийнято рішення, що розлучення відбувається за взаємною згодою подружжя, що є достатньою підставою для розірвання шлюбу, згідно розділу 5(с) Закону «Про юриспруденцію» від 1969 року.

Рішення від 10 листопада 2004 року сімейного суду міста Ашдод, держава Ізраїль, по справі №008372/03 стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу набуло законної сили з 10 листопада 2004 року, про що є запис в самому рішенні, що апостильоване згідно положень Гаазької Конвенції від 05.10.1961 та перекладене на українську мову перекладачем Соколовою А.Г., підпис якої засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П..

За приписами ч.1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу України», згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені

судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших ДоговірнихСторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

У відповідності до ч.1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, то вважається, що воно існує, оскільки не доведено інше.

Таким чином, принцип взаємності означає, що рішення суду певної держави повинно визнаватись та виконуватись в Україні, якщо тільки немає доказів того, що рішення українських судів не визнаються і не можуть бути виконані на території такої держави.

Оскільки між Україною та державою Ізраїль не укладено договору про правову допомогу в цивільних і кримінальних справах, то рішення суду держави Ізраїль визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього договору не може бути підставою для невизнання рішення. Тому для даних правовідносин слід застосовувати принцип взаємності для визнання рішення суду.

У статті 472 ЦПК України зазначено, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Романюк Л.В. до клопотання долучено копію рішення іноземного суду, яке засвідчено в установленому законом порядку з відміткою про набрання ним законної сили та з засвідченим перекладом українською мовою.

Аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні у справі обставини, враховуючи, що зазначене рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якого воно ухвалене, набрало законної сили, рішення у справі постановлено судом, що відповідає нормам чинного законодавства України, та предмет спору за законами України підлягає судовому розгляду, суд дійшов висновку, що підстави, передбачені ст. 468 ЦПК України, для відмови у визнанні в Україні зазначеного рішення іноземного суду, - відсутні.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 473 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

У зв`язку з цим, судом не установлено підстав для відмови в задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що передбачені ст. 468 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про визнання на території України рішення сімейного суду міста Ашодод, держава Ізраїль, від 10 листопада 2004 року по розглянутій справі №008372/03 стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яким на підставі взаємної згоди подружжя розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 17 листопада 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1793.

Керуючись ст. 128, 130, 247, 260, 261, 353, 354, 355, 468, 471, 472, 473 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати на території України рішення сімейного суду міста Ашодод, держава Ізраїль, від 10 листопада 2004 року по справі №008372/03 стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яким на підставі взаємної згоди подружжя розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 17 листопада 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1793.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Головуючий: Р. В. Демчик