печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», заінтересовані особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», боржник - ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», заінтересовані особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», боржник - ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій представник заявника просить замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 11047, що видав приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, щодо стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за Кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика».

Суддя, дослідивши матеріали заяви приходить до наступного.

Відповідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 викладено правову позицію: «оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства».

За правилами частини 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29 жовтня 2020 року в справі № 263/14171/19, місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Отже, місце виконання виконавчого документа є місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Так, представник заявника вказує, що боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №2489490 від 20.03.2026 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначена адреса за адміністративно - територіальним поділом відноситься до Звенигородського району, Черкаської області.

Відомостей про місцезнаходження майна ОСОБА_1 або його роботи на території Печерського району м. Києва, які входять до поняття «місце виконання рішення», матеріали заяви не містять.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, відповідно до ст. 31 ЦПК України, дану заяву необхідно передати за підсудністю до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 30, 31,32,352,353,355 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», заінтересовані особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», боржник - ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про заміну сторони у виконавчому провадженні - передати на розгляд до Звенигородського районного суду Черкаської області (пр. Шевченка, 12 А, м.Звенигородка, Черкаська область, 20200).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 20.03.2025 року.

Суддя О.М.Соколов