ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3811/26 Справа № 202/2048/25 Суддя у 1-й інстанції - Недобитюк Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Красвітна Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»,

третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Недобитюк Н.В.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2025року ОСОБА_1 подала в суд позов проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції») та вимагала:

- визнати припиненим Договір іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк», відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 5654865);

- вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис про обтяження № 7322940 щодо заборони на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вилучити з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис про обтяження №7323228 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладене на підставі Договору іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Чижик С.О., та Договору про відступлення прав за договорами іпотеки № 5389 від 16 грудня 2011року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Кулиняк І.Я.

Існування таких вимог позивачка обґрунтовувала тим, що її син - ОСОБА_3 уклав з ВАТ «КредоБанк» кредитний договір, в якості забезпечення виконання якого вона уклала з ВАТ «КредоБанк» договір іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, внаслідок якого на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено обтяження та заборона відчуження.

Вказувала, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» із листом від 15 січня 2025року, в якому повідомила відповідача, що вона, як майновий поручитель-іпотекодавець по договору іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, висловлює свою категоричну відмову забезпечувати зобов`язання по кредитному договору, в якості забезпечення якого було укладено договір іпотеки, за будь-яким новим боржником, зокрема спадкоємцями ОСОБА_3 , ким би вони не були.

Вважала, що наявні усі правові підстави для припинення іпотеки за Договором іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредобанк», відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновки суду першої інстанції ґрунтувались на тому, що смерть боржника сама по собі не припиняє іпотеку, оскільки іпотека є зобов`язанням, що переходить до спадкоємців разом із майном та боргом; іпотека припиняється, коли припиняється основний кредитний договір, або коли спадкоємці (набуваючи статус іпотекодавця) виконають зобов`язання чи іпотекодержатель набуде право власності на предмет іпотеки, а тому виснував, що позов не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

14 січня 2026року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026року.

В апеляційній скарзі заявниця не погодилась з висновками суду та висловила вимогу про скасування рішення та просила задовольнити її позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивача зводились до неврахування судом першої інстанції того, що порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Наголошувала, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), а у разі неотримання кредитором згоди іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем) порука та/або іпотека визнаються припиненими.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.

12 лютого 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 17 березня 2026року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю померлого ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19 травня1973року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27 грудня 2016року.

Згідно відповіді від 09 липня 2025року № 1926 «Шоста дніпровська державна нотаріальна контора повідомляє, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Шостій дніпровській державній нотаріальній конторі не відкривалась».

За життя померлий ОСОБА_5 уклав з ВАТ «КредоБанк» кредитний договір №94/08-Ф від 04 червня 2008року, в якості забезпечення виконання якого ОСОБА_1 уклала з ВАТ «КредоБанк» договір іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, внаслідок якого на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено обтяження, реєстраційний №7323228, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №362874087 від 23 січня 2024року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №362874087 від 23 січня 2024року, 22 грудня 2011року до запису про обтяження №7323228 були внесені зміни, а саме: зазначено про зміну іпотекодержателя - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», на підставі Договору про відступлення прав за договорами іпотеки № 5389 від 16 грудня 2011року.

Оскільки боржник за кредитним договором ОСОБА_3 помер, ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» із листом від 15 січня 2025року, в якому повідомила відповідача, що вона, як майновий поручитель-іпотекодавець по договору іпотеки №66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, висловлює свою категоричну відмову забезпечувати зобов`язання по кредитному договору, в якості забезпечення якого було укладено договір іпотеки, за будь-яким новим боржником, зокрема спадкоємцями ОСОБА_3 , ким би вони не були.

29 листопада 2011року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» було укладено Договір факторингу, згідно якого Банк відступив ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» всі права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу, в тому числі право вимоги за Кредитним договором № 94/08-Ф (з усіма додатками та додатковими угодами), укладеним 04 червня 2008року між ВАТ «Кредобанк» та фізичною особою ОСОБА_3

16 грудня 2011року між ПАТ «КредоБанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 5389, згідно якого ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» набуло права Іпотекодержателя за іпотечними договорами, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору відступлення, в тому числі за Договором іпотеки № 66/08/Ф-І.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У своїх висновках про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вирішального значення надав тому, що іпотека існує, поки існує основне зобов`язання (кредит), якщо спадкоємці не хочуть або не можуть платити, банк може звернути стягнення на заставне майно, навіть якщо це потребує судового вирішення питання щодо спадкоємців боржника, за правилами цивільного законодавства.

Суд також виснував, що смерть боржника сама по собі не припиняє іпотеку, оскільки іпотека є зобов`язанням, що переходить до спадкоємців разом із майном та боргом; іпотека припиняється, коли припиняється основний кредитний договір, або коли спадкоємці (набуваючи статус іпотекодавця) виконають зобов`язання чи іпотекодержатель набуде право власності на предмет іпотеки.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково так як судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи і не правильно застосовані норми матеріального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування питання про те, чи наявні за встановлених обставин у справі підстави для припинення іпотеки.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

За правилами статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закон України «Про іпотеку» визначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Припинення поруки та іпотеки визначені ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

Так, у статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

За правилами статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Схожа за змістом норма міститься у Законі України «Про іпотеку», зокрема стаття 17 регламентує, що іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом.

При цьому спільну підставу для припинення поруки та застави (іпотеки) законодавець визначив у частині першій статті 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі й з незалежних від нього, зокрема у результаті його смерті.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину /стаття 1282 ЦК України/.

За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.

Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем).

У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023року у справі №570/3891/14.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не звернув уваги на вказані вимоги закону, вдався до аналізу правового статусу та відповідальності спадкоємців позичальника та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для припинення іпотеки.

Як вже зазначалося, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позичальник за основним зобов`язанням ОСОБА_3 та згідно відповіді нотаріальної контори, спадкова справа після його смерті не відкривалась.

В умовах договору іпотеки від 04 червня 2008року, який укладено між банком та ОСОБА_1 , відсутня умова про згоду іпотекодавця відповідати за правонаступника боржника.

Згоди відповідати за нового боржника, ОСОБА_1 в будь-якому іншому вигляді не надавала.

До того ж ОСОБА_1 було направлено до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» лист від 15 січня 2025року, в якому повідомила відповідача, що вона, як майновий поручитель-іпотекодавець по договору іпотеки №66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, висловлює свою категоричну відмову забезпечувати зобов`язання по кредитному договору, в якості забезпечення якого було укладено договір іпотеки, за будь-яким новим боржником.

Відтак слушними є доводи апеляційної скарги про те, що в іпотечному договорі відсутні положення, які б свідчили про те, що позивачка передаючи свою квартиру в іпотеку погоджувалась, що її майном будуть забезпечені обов`язки, в разі заміни боржника її сина на іншого боржника спадкоємця.

Тож відповідно до положень частини першої статті 523 ЦК України є підстави дійти висновку про припинення іпотеки і відсутність у позивачки зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок предмета цієї іпотеки.

Враховуючи вищевказані вимоги закону та обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення іпотеки.

Водночас колегія суддів зазначає, що у цій справі позивач звернулась з вимогою про визнання припиненим саме іпотечного договору.

Закон розрізняє такі поняття як договір та зобов`язання, які виникають у тому числі на підставі договорів чи інших правочинів /пункт 1 частини другої статті 11, частина друга статті 509 ЦК України/.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання договору. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018року у справі № 905/2260/17 /провадження № 12-173гс18/.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 квітня 2022року у справі № 480/2365/16 некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи викладене, а також те, що апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов висновку про наявність підстав для припинення саме іпотеки, а не визнання припиненим договору іпотеки як про те просила позивачка, вказане не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, а тому з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб позовну вимогу слід задовольнити врахувавши відповідні вимоги закону.

Щодо решти вимог позову про вилучення з державних реєстрів записів про обтяження на нерухоме майно, апеляційний суд наголошує, що задоволення таких вимог не буде ефективним способом захисту права, оскільки рішення суду про припинення іпотеки буде підставою для внесення змін до відповідних державних реєстрів, відтак у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Водночас, встановивши підстави для визнання зобов`язання за іпотечним договором припиненим, апеляційний суд вважає за можливе зняти заборону відчуження на нерухоме майно, оскільки така вимога є похідною від припинення іпотеки.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 могла бути спадкоємцем померлого позичальника за кредитним договором є безпідставними, оскільки предметом дослідження в рамках даної справи є обставини, які стосуються правовідносин ОСОБА_1 та іпотекодержателя за Договором іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, зокрема, після смерті позичальника, а не питання щодо спадкоємців прав та обов`язків позичальника після його смерті.

Встановлення точного кола спадкоємців померлого та спадкового майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора, підлягає дослідженню в рамках спору про задоволення вимог кредитора спадкодавця, а не у даному спорі про припинення іпотеки за договором іпотеки.

Посилання ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на те, що у пункті 8.6. Договору іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року позивачка фактично погодилась забезпечувати іпотечним майном виконання зобов`язання новим боржником, є необґрунтованими.

Так, у пункті 8.6. Договору іпотеки № 66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року вказано, що ця іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення Іпотекодавцем боргу за Кредитним договором на іншу особу.

Проте така умова договору не може вважатися згодою на забезпечення іпотечним майном виконання зобов`язання новим боржникому розумінні вимог статті 523 ЦК України.

У даних правовідносинах Іпотекодавець і Позичальник є різними особами, тож не відбулось жодних дій щодо переведення Іпотекодавцем боргу за Кредитним договором на іншу особу.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку та не правильно застосував норми матеріального права.

Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору понесеного позивачкою в суді першої та апеляційної інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що у даній справі фактично задовольняється дві третини вимог позову, то судовий збір сплачений позивачкою у судах першої та апеляційної інстанції слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам.

Тож, оскільки позивачем при подачі позову сплачено 2 906,88грн судового збору як за три немайнові вимоги, з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 1 937,92грн.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 вирішено задовольнити частково, з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 906,88грн.

Отже, в порядку розподілу судових витрат, слід стягнути з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 4844,80грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 січня 2026року скасувати та ухвалити нове рішення.

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання припиненим договору іпотеки.

Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки №66/08/Ф-1 від 04 червня 2008року, укладеного між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (), відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 5654865) та зняти заборону відчуження на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 7322940 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану 04 червня 2008року приватним нотаріусом Чижик О.С.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 4 844,80грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2026року.

Судді: