Справа № 191/5561/24
Провадження № 2/191/2042/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Окладнікової О.І.,

за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Ключника С.В.,

представника третьої особи Сахно Є.В.,

неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,

неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Харківської міської ради - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася представник позивача - адвокат Носова Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві представник позивача посилалася на те, що підставами для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав є ухилення батьком ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків з виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти.

При цьому ухиленням батька ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків є: повна відсутність з його боку піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, в тому числі не забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на духовний розвиток дітей як складову виховання; батько не спілкується з дітьми зовсім, не приймає участі в наданні доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання дітьми освіти. ОСОБА_3 так себе поводить систематично, на постійній основі, усвідомлено, оскільки з фактичних обставин життя протягом останніх років є можливість зробити такий висновок.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальну підсудність Старобільського районного суду Луганської області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Крім того, даною ухвалою було зобов`язано Орган опіки та піклування Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 02.10.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей.

Неповнолітня ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що майже не пам`ятає свого батька, бо він не спілкується з нею іце було ще до повномасштабного вторгнення, тому вона вважає, що її батька необхідно позбавити батьківських прав відносно неї.

Неповнолітній ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає свого батька, бо він не виявляв бажання спілкуватися з ним і сестрою. І це продовжується і далі. Згоден на те, щоб позбавили відповідача батьківських прав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, заслухавши думку дітей, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 є спільні неповнолітні діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно (а.с.17, 15).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 02.09.2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.18).

09.09.2023 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . Прізвище дружини після державної реєстрацію шлюбу - ОСОБА_7 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована разом зі своїми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: АДРЕСА_1 , згідно з довідками від 23.10.2023 року за №6326-, №6326- та №6326- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.11, 16, 14).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 щомісячно аліментні платежі на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2016 року і до їх повноліття. На виконання вказаного рішення Старобільським районним судом Луганської області було видано 16.03.2016 року виконавчий лист (а.с.21).

Також, рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21.02.2018 року було збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дітей доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення Старобільським районним судом Луганської області було видано 26.03.2018 року виконавчий лист (а.с.26).

У межах виконавчого провадження НОМЕР_6 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей було винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07.11.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07.11.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07.11.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.11.2018 року, про накладення штрафу від 07.02.2019 року (а.с.22-25, 27).

Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.08.2024 року, який міститься в матеріалах справи, згідно розрахунку заборгованості від 05.08.2024 року за період з 01.01.2022 року по 31.07.2024 року борг ОСОБА_3 зі сплати аліментів становить 130229,00 грн. (а.с.48-51).

Відповідно до акту №52 обстеження умов проживання від 19.07.2024 року, ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та дітьми ОСОБА_10 , 2024 р.н., ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_2 , 2010 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У дітей окремі кімнати з меблями, окремим спальними місцями, постільною білизною, шафами для збереження речей. Забезпечені всім необхідним відповідно до віку (а.с.53-54).

Відповідно до довідки від 22.10.2024 року, складеної директором Чмирівського ліцею Чмирівської сільської ради ОСОБА_11, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчається у 11 класі Чмирівського ліцею Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у 9 класі Чмирівського ліцею Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області. Діти навчаються у закладі з першого класу. За період навчання дітей, під час повномасштабного вторгнення рф в Україні, батько ОСОБА_3 жодного разу не звертався до адміністрації та вчителів ліцею щодо навчання дітей та щодо зміни місця навчання після виїзду дітей з окупованої території (а.с.56).

Відповідно до висновку Департаменту Служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.06.2025 року за №237 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.110-111).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дітей як складову виховання, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Стосовно судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу, які позивач понесла у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, суд зауважує таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надала копії договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 14.06.2024 року, укладеного між адвокатом Носовою Юлією Миколаївною та Сітасенко Катериною Василівною, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ №1040791, платіжної інструкції №Р24АD5049.

Договором про надання правової допомоги та представництво в суді від 14.06.2024 року підтверджено, що він укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Носовою Юлією Миколаївною про надання правової допомоги, з визначенням у ньому розмірів оплати та порядку розрахунків.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в цій справі становлять 2000,00 грн., що підтверджується копіями договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 14.06.2024 року, укладеного між адвокатом Носовою Юлією Миколаївною та ОСОБА_1 , ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ №1040791, платіжної інструкції №Р24АD5049, та які підлягають стягненню з відповідача, як судові витрати по цій цивільній справі.

Позивачем на виконання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України було надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом.

Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.

Таким чином, суд знаходить доведеними судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., які понесені позивачем, та за правилами статті 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню стороною відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, 150, 164 СК України, ст. 10, 11, 19, 81-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Харківської міської ради - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн., а всього 3211 (три тисячі двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Окладнікова