Справа № 450/2345/20 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/3440/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокуЛьвівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Костюк С.О.

з участю:предстанвика Управління Держгеокадастру

у Львівській області Баїк Ю.П., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 червня 2022 року, визнано протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1564 площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; поновлено у Поземельній книзі запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. На підставі цього, державна реєстрація мала бути відновлена саме у тому вигляді та з тим кадастровим номером, який існував до незаконного скасування, однак виконання рішення здійснено неналежним чином. Ділянку повторно зареєстровано з іншим кадастровим номером :05:019:0020, при цьому в Державному земельному кадастрі залишився запис про накладену ділянку :05:019:0014. Первісний кадастровий номер не відновлено, накладення не усунуто, що фактично унеможливлює повне виконання рішення та реалізацію права власності. Вважає, що зміна способу та порядку виконання судового рішення є необхідною процесуальною гарантією, що забезпечить фактичне відновлення її порушеного права та відповідатиме принципу верховенства права. У зв`язку з наведеним просить встановити спосіб і порядок виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року в частині поновлення у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки за ОСОБА_1 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, зокрема зі скасуванням державної реєстрації земельної ділянки з номером :05:019:0014 (виключенням з Державного земельного кадастру).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 рокузадоволено заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, поновлення у Поземельній книзі запису.

Встановлено спосіб та порядок виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року по цивільній справі №450/2345/20 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, поновлення у Поземельній книзі запису, встановлено порядок виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року в частині поновлення у Поземельній книзі запису про земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з номером :05:019:0014 (виключенням з Державного земельного кадастру).

Ухвалу суду оскаржило Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою внаслідок неповноти та неправильності встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок не правильного дослідження та оцінки з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що на виконання рішення Пустомитівського районного суду у Львівської області від 26.03.2021 року відділом №6 Головного Управління Держгеокадастру у Одеській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера :05:019:0020 та видано витяг з ДЗК. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення ДЗК №1051, кадастровий номер є унікальним і не може бути повторно присвоєний після його скасування. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння кадастрового номера (ст. 79? ЗК України), а державна реєстрація речових прав здійснюється після її реєстрації у ДЗК. Отже, рішення суду виконано шляхом державної реєстрації ділянки. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права (ч. 2 ст. 376 ЦПК України), оскільки спірні відносини регулюються нормами земельного законодавства, а не Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ст. 435 ЦПК України зміна способу виконання рішення допускається лише у разі неможливості виконання рішення та не може змінювати його суті. Ухвалою фактично вирішено вимогу про скасування реєстрації земельної ділянки :05:019:0014, зареєстрованої у 2017 році за заявою іншої особи, що не було предметом розгляду у справі №450/2345/20. Крім того, заяву про зміну способу виконання рішення подано без дотримання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України (відсутні докази її направлення іншим учасникам), що є підставою для її повернення без розгляду. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Баїк Ю.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з неможливості виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, у зв`язку з тим, що у спосіб внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру із записом про державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_1 залишається державна реєстрація земельної ділянки з номером :05:019:0014, що була накладена на земельну ділянку, а тому суд дійшов висновку, що з метою виконання згаданого рішення суду необхідно встановити порядок та спосіб його виконання, вказавши, що в порядку встановлення способу та порядку виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року в частині поновлення у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з номером :05:019:0014, виключити таку з Державного земельного кадастру.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.06.2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:001:1564, поновлено у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

14 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення способу виконання судового рішення, посилаючись на те, що у зв`язку із реєстрацією за принципом випадковості 10.07.2025 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленою 12.04.2017 року виконавцем ФОГ "Корда Б.В.", судове рішення залишилось не виконаним, оскільки у спосіб внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру із записом про державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_1 залишається державна реєстрація земельної ділянки з номером :05:019:0014, що була накладена на земельну ділянку заявниці, водночас у Державному земельному кадастрі зберігається запис про іншу земельну ділянку з кадастровим номером :05:019:0014. Таким чином, судове рішення не виконано у спосіб, визначений його резолютивною частиною, оскільки не поновлено у Поземельній книзі кадастровий номер земельної ділянки ОСОБА_1 , як передбачено рішенням суду; виконання у формі «нової реєстрації за принципом випадковості» фактично залишило існування іншої земельної ділянки ще з одним кадастровим номером, що не відповідає предмету спору та не відновлює права позивача у повному обсязі, в державному земельному кадастрі залишається накладення та суперечливість записів, що перешкоджає реалізації права власності, що призводить до неможливості виконання рішення суду.

Хоча ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачає, що «знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини» є підставою для відмови в державній реєстрації земельної ділянки.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, окрім іншого, встановлені такі обставини:

«Встановлено із Листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29.11.2017 року № 31-13-0.14-15098/2-17, копія якого наявна в матеріалах справи, що в подальшому Відділ у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в особі державного кадастрового реєстратора Нагурського Р. Л., незаконно видалив з Державного земельного кадастру земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1564, де в натурі на місцевості розташоване належне позивачу нерухоме майно, про що позивачеві стало відомо під час оформлення права власності на землю із листа ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 29.12.2017 за № Ш- 2984/2-9276/6-17.

Відповідно до цього листа від 29.12.2017, за дорученням Держгеокадастру від 11.12.2017 р. № Ш-9151/0-0.21-5542/6-17 за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 щодо видалення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було застосовано дисциплінарне стягнення до Державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_4 у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків та звільнено останнього із займаної посади наказом Головного управління від 04.12.2017 року за № 622-к.

Разом із цим, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (лист від 29.12.2017 за № Ш-12984/2-9276/6-17) було виявлено, що на належну ОСОБА_3 на праві власності земельну ділянку (кадастровий № :02:001:1564, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ), було розроблено проект технічної документації із землеустрою щодо її відведення для будівництва та обслуговування торгово-офісних та складських споруд (продовольчого магазину з гаражем) іншій особі ОСОБА_5 , де місце розташування земельної ділянки зазначено на території АДРЕСА_2 з присвоєнням їй іншого кадастрового номеру :05:019:0014.

Таким чином, судом встановлено, що порушуючи право власності позивача на належну їй земельну ділянку, на якій розташований належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор Нагурський Р. Л. без належної на те правової підстави, зокрема для скасування запису про реєстрацію земельної ділянки у поземельній книзі, видалив з Державного земельного кадастру земельну ділянку кадастровий номер :02:001:1564.»

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповіддю на заяву від 01.07.2025 року щодо реєстрації земельної ділянки, відділ № l Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області повідомив, що земельна ділянка площею 0.1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за принципом випадковості 10.07.2025 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленою 12.04.2017 року виконавцем ФОГ "Корда Б.В." та рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, та присвоєно кадастровий номер :05:019:0020.

Стаття 124 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі

"Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

У Рішенні у справі "Горнсбі проти Греції ("Hornsby v. Greece"), заява № 183571/91" від 19 березня 1997 року ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Частина 1 ст. 435 ЦПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до часини 3 статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Слід зазначити, що ст. 435 ЦПК не обмежує відповідне право суду певним строком, воно може бути реалізоване в будь-який час після набрання рішенням суду законної сили і до його фактичного виконання, але в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 зазначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення.

Обгрунтовуючи заяву про встановлення способу виконання рішення, ОСОБА_1 посилається на те, що судове рішення залишилось не виконаним, оскільки у спосіб внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру із записом про державну реєстрацію належної їй земельної ділянки залишається державна реєстрація цієї ж земельної ділянки з номером 0:05:019:60014, що була накладена на її земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до п.п 3, п. 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 1051 (надалі Порядок), до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать: здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Згідно абзацу 3 пункту 12 Порядку, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів).

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру забезпечується за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав шляхом пошуку та отримання державним реєстратором в режимі реального часу відомостей про земельну ділянку, у тому числі відомостей про власників, користувачів земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. 9 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв.

У базі даних заяв також реєструються рішення судів, заяви власників об`єктів нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, рішення судів про скасування відповідних рішень судів, заяви власників об`єктів нерухомого майна про відкликання власних заяв про заборону вчинення реєстраційних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

У пункті 3 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому до набрання чинності цим Законом.

За змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19 та від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19 та Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19 (провадження № 61-7648св20).

Разом з тим, положеннями Прикінцевих та перехідні положень "Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" не врегульовано питання щодо порядку вирішення позовів, які були подані до внесення відповідних змін до закону, та які не були розглянуті до набрання чинності цим Законом.

Крім того, на час розгляду наведена ст. 26 Закону діє в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству" № 2255-IX від 12 травня 2022 року, прикінцеві положення якого також не містять відмінностей чи особливостей порядку вирішення спорів, які були ініційовані до набрання чинності цієї норми.

Так, згідно з новою редакцією абзаців другого та третього частини третьої указаної статті передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Внесення змін до кадастру означатиме автоматично і зміну змісту Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адже його відомості ґрунтуються на відомостях про земельні ділянки Державного земельного кадастру.

Належна ОСОБА_1 земельна ділянка з місцем розташування: АДРЕСА_1 , - сформована згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої 12.04.2017 року виконавцем ФОГ "Корда Б.В.", щодо площі, лінійних розмірів та конфігурації за незмінності значень внутрішніх кутів та мір ліній між поворотними точками меж (незмінності її геометрії) являється - земельною ділянкою, державна реєстрація запису про яку з кадастровим номером :02:001:1564 була протиправно скасована та в послідуючому поновлена рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року, - земельною ділянкою, зареєстрованою в Державному земельному кадастрі за принципом випадковості відділом №6 Головного Управління Держгеокадастру у Одеській області 10.07.2025 року на підставі технічної документації із землеустрою від 12.04.2017 та рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, та котрій було присвоєно кадастровий номер :05:019:0020.

Проте з огляду на «накладку» із протиправно зареєстрованою в Державному земельному кадастрі земельною ділянкою із кадастровим номером :05:019:0014, пов`язаною із реєстрацією іншого місця розташування: АДРЕСА_2 , - здійснення/проведення державним реєстратором речових прав на нерухоме майно послідуючої реєстрації речового права (власності) за позивачем ОСОБА_1 видається неможливим, - що визначає неможливість повноцінного виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року без виправлення накладення, себто без зміни способу і порядку виконання зазначеного судового рішення.

Пункт 156 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачає, що «виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також… на підставі рішення суду».

На підставі рішення суду відповідні відомості в безспірному порядку повинні бути внесені до Державного земельного кадастру, і «накладка» усунута. Це може бути зроблено в порядку ст. 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 156 Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Таким чином, оскільки незважаючи на внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру запису про державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_1 залишається запис про державну реєстрацію земельної ділянки з номером :05:019:0014, що була накладена на земельну ділянку, зареєстровану за принципом випадковості 10.07.2025 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої 12.04.2017 року виконавцем ФОГ "Корда Б.В." та рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, якій відповідно було присвоєно кадастровий номер :05:019:0020, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що виконати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року, котре набрало законної сили 23.06.2022 року, неможливо.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою виконання даного рішення суду необхідно встановити порядок та спосіб його виконання, вказавши, що в порядку встановлення способу та порядку виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року в частині поновлення у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з номером :05:019:0014, виключити таку з Державного земельного кадастру.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 (в редакції Постанов КМ №509 від 12.07.2017 та №948 від 09.10.2020), державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

При цьому, згідно наявних у матеріалах справи даних, інформація про зареєстроване речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :05:019:0014 відсутня. Себто, державна реєстрація вказаної земельної ділянки підлягає скасуванню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд вірно виходив з того, що із реєстрацією за принципом випадковості 10.07.2025 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленою 12.04.2017 року виконавцем ФОГ "Корда Б.В." та рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року і присвоєнням кадастрового номеру :05:019:0020, судове рішення залишилось не виконаним, оскільки у спосіб внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру із записом про державну реєстрацію земельної ділянки залишається державна реєстрацію земельної ділянки з номером :05:019:0014, що була накладена на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Доводи представника апелянта про безпідставність заяви ОСОБА_1 , оскільки рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року виконане, спростовуються поясненнями самого ж представника про те, що в Державному земельному кадастрі крім запису про державну реєстрацію земельної ділянки належної на праві власності ОСОБА_1 міститься запис про державну реєстрацію земельної ділянки з номером :05:019:0014, тобто, запис про державну реєстрацію земельної ділянки з номером :05:019:0014, що була накладена на земельну ділянку ОСОБА_1 , залишився.

Виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.03.2021 року у спосіб, визначений оскаржуваною ухвалою, матиме наслідком те, що у Державному земельному кадастрі буде один єдиний запис про спірну земельну ділянку, тобто, спірна земельна ділянка буде зареєстрована лише за одним власником.

Враховуючи зміст позовних вимог ОСОБА_1 , резолютивну частину рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 березня 2021 року, яким задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 про поновлення у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що встановивши оскаржуваною ухвалою спосіб та порядок виконання рішення суду, суд змінив рішення суду.

На думку колегії суддів, встановлення такого способу і порядку виконання рішення суду в частині поновлення у Поземельній книзі запису про земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1564 запису про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з номером :05:019:0014 (виключенням з Державного земельного кадастру), не змінює рішення суду першої інстанції, у якому суд дійшов висновку про підставність позовної вимоги ОСОБА_1 про поновлення запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1564 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки встановивши оскаржуваною ухвалою суду спосіб і порядок виконання рішення суду, яким є скасування державної реєстрації земельної ділянки з номером :05:019:0014 (виключенням з Державного земельного кадастру).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді члена колегії суддів повна постанова складена 23 березня 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк