Справа № 466/8296/23 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2493/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на рішення державного виконавця під час виконання судового рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

-визнати неправомірним рішення державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ Панчишина В.Р. про зарахування платежів на загальну суму 159 381,16 грн в частині зарахування платежів на суму 88 280,66 грн, що здійснені боржником ОСОБА_3 до відкриття виконавчого провадження в рахунок виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019, згідно виконавчого листа 466/4577/19, виданого 30.07.2020 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 500,00 грн відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у виконавчому провадженні № 62724598;

-зобов`язати державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ Панчишина В.Р. усунути порушення (поновити порушене право стягувача ОСОБА_1 ), шляхом зарахування платежів на загальну суму 71 100,50 грн (замість 159 381,16 грн), що здійснені ОСОБА_3 до відкриття виконавчого провадження в рахунок виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019, згідно виконавчого листа 466/4577/19, виданого 30.07.2020 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 500,00 грн відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення, у виконавчому провадженні № 62724598.

В обґрунтування скарги посилається на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 у справі №466/4577/19, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з ОСОБА_3 37 500,00 грн відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Вказаний вирок суду в частині часткового задоволення цивільного позову залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.06.2020 та постановою Верховного Суду від 05.11.2020.

На виконання вироку суду в частині вирішення цивільного позову Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист. 04.08.2020 державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ Панчишином В.Р. відкрито виконавче провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.07.2023 у справі №466/2721/23, виконавчий лист №466/4577/19 визнано частково таким, що не підлягає виконанню на суму 7511,40 грн, яка сплачена стягувачу ОСОБА_1 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Внаслідок чого, виконавчий лист у справі №466/4577/19 передбачає стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 529 988,60 грн.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ здійснено зарахування коштів, сплачених боржником ОСОБА_3 стягувачу ОСОБА_1 на суму 159 381,16 грн до відкриття виконавчого провадження. З таким зарахуванням заявник ОСОБА_1 частково не погоджується та стверджує, що грошові кошти на суму 88 280,60 грн зараховані в погашення боргу помилково, оскільки такі були враховані судами в справі № 466/4577/19 при вирішенні цивільного позову та визначенні розміру відшкодування. У зв`зку з цим, заявник ОСОБА_1 вважає, що сума зарахованих державним виконавцем коштів має бути зменшена на суму 88 280,60 грн.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просив задовольнити його скаргу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2025 у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість та невідповідність вимогам закону оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що вироком суду стягнуто 37 500,00 грн майнової шкоди (вартість знищеного одягу та майбутні витрати на лікування і реабілітацію) та 500 000,00 грн моральної шкоди із заявлених 800 000,00 грн. Підстав для зменшення цих сум на 88 280,66 грн вирок не містить, а з яких саме складових відшкодування мали б відніматись витрати на лікування судом не обґрунтовано. Навіть у разі розцінювання 8 331,66 грн як відшкодування моральної шкоди, твердження про їх неврахування є безпідставним, з огляду на відмову суду у стягненні 300 000 грн. Отже, висновок про правомірність зарахування 88 280,66 грн у рахунок виконання вироку у виконавчому провадженні № 62724598 прийнятий з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування ухвали і ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 у справі № 466/4577/19 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 37 500,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.06.2020 та постановою Верховного Суду від 05.11.2020 вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 в частині цивільного позову залишено без змін.

На виконання вироку Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 466/4577/19, який перебуває на виконанні у Залізничному ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ.

04.08.2020 державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ винесено постанову № 62724598 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.07.2023 у справі № 466/2721/23, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.02.2024, визнано виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Львова 30.07.2020 у справі № 466/4577/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500 000,00 грн моральної шкоди, таким, що не підлягає виконанню на суму 7 511,40 грн, яка сплачена ОСОБА_1 21.10.2020 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, на підставі виконавчого листа № 466/4577/19 з боржника ОСОБА_3 проводиться стягнення у примусовому порядку на користь стягувача ОСОБА_1 на загальну суму 529 988,60 грн (37 500,00 грн матеріальна шкода, 492 488,60 грн моральна шкода).

09.04.2021 до Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ надійшла заява ОСОБА_3 , в якій він повідомив, що ним добровільно сплачено ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 159 381,16 грн з наданням підтверджуючих квитанцій.

З відповідей Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ на звернення боржника ОСОБА_3 № 09-36/46020 від 29.07.2022 та № 09- 36/49367 від 19.08.2022 вбачається, що державним виконавцем було враховано кошти в сумі 159 381,16 грн, які були перераховані ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до моменту відкриття провадження. Залишок заборгованості згідно виконавчого провадження № 62724598 становить 351 183,54 грн.

Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення конкретизовано у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ правомірно враховано суму сплачених боржником ОСОБА_3 грошових коштів стягувачу ОСОБА_1 з моменту заподіяння шкоди 16.03.2019 до моменту постановлення Шевченківським районним судом м. Львова вироку у справі №466/4577/19.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено та не заперечується учасниками, що ОСОБА_3 та його матір`ю від його імені після ДТП, яке сталося 16.03.2019, протягом 16.03.2019 23.04.2019 дійсно були придбані медичні препарати та здійснено витрати на лікування ОСОБА_1 на загальну суму 79 949,00 грн. Крім цього, ОСОБА_3 до винесення вироку сплачено ОСОБА_1 8331,66 грн. Сукупно ОСОБА_3 до винесення судом вироку (до 09.12.2019) понесено витрати на лікування ОСОБА_1 та сплачено йому 88 280,66 грн.

Здійснені ОСОБА_4 добровільно (до часу постановлення судом вироку) витрати на лікування потерпілого ОСОБА_1 були враховані судом при винесенні вироку, як пом`якшуюча обставина при обранні міри покарання.

Із змісту цивільного позову, поданого в межах кримінальної справи № 466/4577/19, вбачається, що ОСОБА_1 підтверджено відшкодування йому ОСОБА_3 витрат на лікування у сумі 79 949,00 грн, а заявлені вимоги про відшкодування майнової шкоди у розмірі 37 500,00 грн складаються з витрат на верхній одяг і взуття на суму 6000,00 грн та витрат на лікування у розмірі 31 500,00 грн, які не відшкодовані ОСОБА_3 , та які були стягнуті вироком суду.

Встановлено, що після винесення вироку, але до відкриття виконавчого провадження № 62724598, боржником ОСОБА_3 здійснено відшкодування на користь ОСОБА_1 на загальну суму 71 100,50 грн.

Колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що саме ця сума коштів (71 100,50 грн) повинна бути зарахована в рахунок виконання вироку суду, згідно виконавчого листа № 466/4577/19, виданого 30.07.2020 Шевченківським районним судом м. Львова по виконавчому провадженні № 62724598.

При цьому відсутні підстави для зарахування 88 280,66 грн, оскільки такі кошти були сплачені ОСОБА_1 до постановлення вироку у справі №466/4577/19, а тому враховані судом першої інстанції при визначенні розміру відшкодування.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 липня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ Панчишина В.Р. про зарахування платежів на загальну суму 159 381,16 грн в частині зарахування платежів на суму 88 280,66 грн, що здійснені боржником ОСОБА_3 до відкриття виконавчого провадження в рахунок виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019, згідно виконавчого листа 466/4577/19, виданого 30.07.2020 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 500,00 грн відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення у виконавчому провадженню №62724598.

Зобов`язати державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ Панчишина В.Р. усунути порушення (поновити порушене право стягувача ОСОБА_1 ), шляхом зарахування платежів на загальну суму 71 100,50 грн (замість 159 381,16 грн), що здійснені ОСОБА_3 до відкриття виконавчого провадження в рахунок виконання вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019, згідно виконавчого листа 466/4577/19, виданого 30.07.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 500,00 грн відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення по виконавчому провадженню №62724598.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 13.03.2026

Головуючий

Судді