Провадження №: 2/336/853/2026
16 березня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участі секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської міської ради Запорізької області, третя особа: Оріхівська державна нотаріальна контора про усунення перешкод в розпорядженні нерухомим майном шляхом скасування заборони щодо відчуження нерухомого майна,
Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Коноваленка О.Ю. звернувся до суду з вказаною позовною заявою.
Позов обґрунтовує тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При збиранні документів для оформлення компенсації за пошкоджене житло, з`ясувалося, що вказаний будинок знаходиться під заставою. Звернувшись до органу нотаріату , до відома позивача було доведено, що зняти заставу на нерухоме майно можливо виключно надавши заставодержателем оригіналу договору застави на житловий будинок. Представник позивача звернувся до Запорізького нотаріального архіву з метою отримання засвідченої копії договору застави від 19.06.1985. Однак, Запорізький нотаріальний архів надав відповідь, що справи «Листування» за 1985 рік, на підставі яких вносилась інформація до реєстрів для реєстрації заборон Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на зберігання не передавались. Позивач стверджує, що з моменту укладення кредитного договору та договору застави минуло більше 40 років та всі зобов`язання за кредитним договором виконані ще в 80-х роках. Оскільки питання зняття арешту не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду.
Посилаючись на викладені обставини, просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 17.11.2025 відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою суду від 16.01.2026 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таки х умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.15ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 8 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Пунктом 3 ч. 2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості.
Згідно п. 9 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють серед інших нотаріальних дій і накладення та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації.
Відповідно до п.5.1 ч.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.
Згідно з п.п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом..
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., опис: «А» житловий будинок, «Б» сарай», «В» вбиральня, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер документа 412381870 від 10.02.2025, технічним паспортом на жилий дім індивідуального житлового фонду, інв..№4562, реєстровий номер 18-3870, складеним 23.05.1989.
Право власності на вказаний будинок зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради 17.02.2000 на підставі рішення Оріхівської міської ради від 16.02.2000 №135.
Також, судом досліджено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701848, згідно з якою ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0542 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідь на адвокатський запит представника позивача про надання інформації щодо зазначеної вище заборони, Запорізький обласний державний нотаріальний архів надав інформацію, що згідно з справою №449 «Реєстри для реєстрації заборон відчуження житлових будинків, квартир, а також арештів, накладених на будинки судовими та слідчими органами» Оріхівської державної нотаріальної контори за 1982-1987 роки за 1985 рік на стор.7 прописано: порядковий №3, найменування банку та інших органів, за вимогою яких накладена заборона, номер і дата документу «Ореховская райсельхоз… - далі нерозбірливо», дата одержання повідомлення - 19.06.1985, дата накладення заборони 19.06.1985, прізвище, ім`я та по-батькові особи, на будинок якої накладена заборона і місце знаходження будинку ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . Відмітка про зняття заборони не проставлена. Справа «Листування» за 1985 рік, на підставі якої вносилась інформація до реєстрів для реєстрації заборон Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавалась.
Враховуючи те, що Оріхівська державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, будь-яких відомостей, які б давали підстави для продовження заборони відчуження об`єкту нерухомого майна матеріали справи не містять; наявність заборони обмежує права позивача, як власника, та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним йому майном, а тому право позивача підлягає судовому захисту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Оріхівської міської ради Запорізької області, третя особа: Оріхівська державна нотаріальна контора про усунення перешкод в розпорядженні нерухомим майном шляхом скасування заборони щодо відчуження нерухомого майна задовольнити.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.Л. Коваленко