Справа № 587/596/26
Провадження № 2-з/592/10/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми заяву адвоката Дерези Микити Едуардовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

у с т а н о в и в:

Адвокат Дереза М.Е. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, разом з якою подав заяву про забезпечення доказів шляхом витребування інформації про банківські депозитні рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_2 у банківських та інших установах України за період з 01.01.2024 по 31.12.2025, оскільки він позбавлений можливості самостійно отримати докази, що мають істотне значення для справи та існує ризик втрати таких доказів, або унеможливлення їх подання в майбутньому, зокрема, у зв`язку з можливістю закриття рахунків, зняття коштів чи зміни фінансових даних відповідачем.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 частини першої статті 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Аналізуючи положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Звертаючись із заявою про забезпечення доказів, представник заявника просить витребувати докази шляхом витребування інформації про банківські депозитні рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_2 у банківських та інших установах України, однак усупереч пункту 6 частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві не зазначено особу, у якої знаходяться докази, перелік таких установ представником не наведено.

Крім того, у заяві про забезпечення доказів не наведено та не обґрунтовано наявність підстав вважати, що засоби доказування можуть бути втрачені та/або що подання необхідних доказів може згодом стати не можливим або ускладненим під час судового провадження, у разі подання відповідного позову.

Доказів звернення представника заявника до банківських та інших установ України з адвокатським запитом про надання витребуваної інформації, суду не надано.

Саме по собі припущення представника заявника про існування ризику втрати таких доказів, або унеможливлення їх подання в майбутньому не може бути підставою вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відтак, суд доходить висновку, що заява не містить зазначення обґрунтування необхідності забезпечення вказаних у ній доказів у розумінні ст. 116 ЦПК України, на цей час відсутні підстави вважати, що з часом можливість подання запитуваного доказу може бути безповоротно втрачено або збирання чи подання вказаного доказу стане згодом неможливим чи утрудненим, у зв`язку з чим не вбачає правових підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подачі позовної заяви.

Суд роз`яснює також заявниці та її представнику, що у разі неможливості самостійно надати докази, на що по суті остання й посилається у заяві про забезпечення доказів, учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом на підставі статті 84 ЦПК України при зверненні до суду з відповідною позовною заявою.

Керуючись статтями 116 118 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Дерези Микити Едуардовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА