провадження № 2-о/527/11/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Глобине заяву ОСОБА_1 , яка подана представником заявника ОСОБА_2 про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2025 року представник заявника звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з вищевказаною заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 21.09.2025.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра від 25 вересня 2025 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка подана представником заявника ОСОБА_2 про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 було передано на розгляд до Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка подана представником заявника ОСОБА_2 про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 було передано на розгляд до Глобинського районного суду Полтавської області.

21 січня 2026 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана цивільна справа, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено Свістєльнік Ю.М.

Представник заявника прохає суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме: проживання як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 2014 року по 20 липня 2025 року.

Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Грущенко С.Г. направив до суду заперечен ня, у якому прохав залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу без розгляду. Крім того, прохав залучити заінтересовану особу ОСОБА_5 . Вказав, що у померлого ОСОБА_4 є син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_3 , однак, заявник у заяві залучає до справи лише доньку. Розглядаючи дану заяву можуть бути порушені права ОСОБА_5 , тому необхідно його залучити заінтересованою особою у даній цивільній справі. Зазначив, що є інші, окрім заявниці, особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, судове рішення по даній цивільній справі безпосередньо впливатиме на спадкові права та обов`язки цих осіб. Таким чином, встановлення зазначеного факту впливатиме також на права й обов`язки інших спадкоємців, і такий спір може вирішуватися лише в порядку позовного провадження.

У судове засіданні представник заінтересованої особи Грущенко С.Г. не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Метою звернення заявника із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу є отримання спадщини.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як визначено статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є також його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Отже, із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, зважаючи на те, що встановлення зазначеного вище факту необхідно для реалізації в подальшому права на спадкування, що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову.

У відповідності до ч. 6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про неможливість розгляду даної заяви в окремому провадженні, оскільки відсутнє беззаперечне визнання наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків заявника.

Враховуючи викладене та з урахуванням приписів ч. 6 ст.294 ЦПК України заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою про встановлення зазначеного факту із використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження до інших спадкоємців, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем має бути відповідний орган місцевого самоврядування, що також узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

Керуючись ст. ст. 260, 293, 315 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка подана представником заявника ОСОБА_2 про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду для вирішення зазначеного питання з позовною заявою на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Ю. М. Свістєльнік