УХВАЛА

про передачу за підсудністю

16.03.2026 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюра С.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога «Юридичний захист» про захист прав споживача, повернення коштів, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

до Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога «Юридичний захист» про захист прав споживача, повернення коштів, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

У своєму позові позивач на підставі Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України«Про захист прав споживачів» просить стягнути із відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога «Юридичний захист» (, адреса: 79010, м. Львів, вул. Пекарська, буд. 41) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на рахунок платника ОСОБА_2 НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 242296 (двісті сорок дві тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 48 коп. які складаються з:

- сплачених на виконання умов договору №29092502 від 29.09.2025 року, у розмірі 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) у зв`язку з його розірванням;

- пені за порушення термінів виконання послуг (згідно з ч. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» у розмірі 15 000,00 грн.;

-пені за несвоєчасне повернення коштів після розірвання договору, укладеного поза офісом (згідно з ч. 9 ст. 12 Закону «Про захист прав споживачів»), за період з 02.01.2026 по 27.02.2026 року у розмірі 12000 грн.;

-3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦКУ) у розмірі 192,89грн;

-3% річних за невиконання послуг за невиконання послуг 187,40 грн;

-інфляційні витрати 439,84 грн;

-пені за не виконання надання послуги за договором -68400.00 грн;

-пені за порушення строків оплати за цим Договором 12000грн;

-неустойки з суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 101,60% за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦКУ). - 36576 грн.

Майнове відшкодування та санкції: 1925,35 грн;

-пені за порушення строків повернення коштів - 36000 грн;

- збитків через неправдиві запевнення 15000грн;

Збитки за роботу виконану власними силами 15000грн;

-збитки Розірвання договору, укладеного поза офісом 12000,00 грн.

Розірвання договору, укладеного поза офісом -12000.00 грн.

Проценти від суми позики 4575 грн.;

-збитків, завданих наданням недостовірних запевнень щодо обставин, які мають значення для укладення та виконання договору (ст. 650-1 ЦКУ) - 15 000,00 грн.

-на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, спричиненої недобросовісними діями відповідача, маніпуляціями з документами та порушенням його прав як споживача-10 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем було укладено договір №29092502 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 29.09.2026, на підставі якого позивач сплатив гонорар 15000 грн, але відповідачем послуги повністю не надані.

З посиланням на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач обґрунтовує підсудність розгляду справи Франківському районному суду м. Львова згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України та наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа не підсудна Франківському районному суду м. Львова з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Звертаючись за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова, позивачем обрано підсудність на підставі ч. 5 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_3 , оскільки, на його думку, до виниклих спірних правовідносин мають застосовуватись положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд не погоджується з даними доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм, викладених у постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 191/2617/19, яка є релевантною для її застосування у цій справі, Верховний Суд зазначив, що згідно з преамбулою до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

З аналізу норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, відповідно до позиції сформованої у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справа № 191/2617/19, до договору про надання правничої (правової) допомоги не застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, враховуючи те, що між сторонами виник спір з підстав невиконання зобов`язань адвокатом за договором про надання правничої допомоги та на такі правовідносини не поширюються положення ЗУ «Про захист прав споживачів», то для визначення територіальної підсудності розгляду даного спору відсутні підстави для застосування ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка визначає альтернативну підсудність за вибором позивача, зокрема за зареєстрованим місцем проживання позивача за позовами про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Правова допомога «Юридичний захист» зареєстроване за адресою: 79010, місто Львів, вул.Пекарська, будинок 41, що підтверджується відповіддю №2463565 від 16.03.2026 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, вказана позовна заява подана з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності), а вказана цивільна справа не підсудна Франківському районному суду м. Львова, оскільки відповідач зареєстрований у Личаківському районі м. Львова, тобто вказаний позов підсудний Личаківському районному суду м. Львова за правилами загальної підсудності.

Згідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно зазначає, що поняття «суд, встановлений законом» як елемент права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод пов`язаний із реалізацією принципу верховенства права під час здійснення правосуддя у цивільних справах. Зазначений елемент включає інституційну, процесуальну та компетенційну складову. При цьому порушення будь-якої із цих складових визнається фундаментальним порушенням права на справедливий судовий розгляд у практиці ЄСПЛ, що, як правило, тягне за собою скасування судового рішення у справі.

ЄСПЛ зазначає, що компетенційна складова поняття «суд, встановлений законом» передбачає необхідність дотримання норм вітчизняного законодавства щодо правил предметної і суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції. Інакше кажучи, йдеться про те, що суд, який розглядає справу, повинен бути належним з точки зору наявності у нього повноважень на розгляд конкретної справи.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином, термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Нормами ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 27, 31, 184, 258, 260-261, 35 3-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога «Юридичний захист» про захист прав споживача, повернення коштів, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди- передати за підсудністю для розгляду до Личаківського районного суду м.Львова.

Передачу цивільної справи здійснити в порядку, встановленому ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.