Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа № 185/16048/25

Провадження № 2/185/1754/26

16 березня 2026 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабія С.О., секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської міської ради, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Павлоградського районного суду Дніпропетровської області з даною позовною заявою, якою просить визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,кв.м, жилою площею 28,8 кв.м. У позовній заяві позивач зазначила, що спірна квартира належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 03.10.2000 року. Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вирішила провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,кв.м, жилою площею 28,8 кв.м та звернулась до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), надалі Відповідач 2, однак отримала рішення № 79623288 від 26 червня 2025 року про відмову у проведенні реєстраційних дій.

У судове засідання представник позивача не з`явився, поданою заявою просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надали. Відзив на позовну заяву не подали. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 54,кв.м, жилою площею 28,8 кв.м, що підтверджується договором дарування від 03.10.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу та зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації м.Луганська 16.10.2000.

Вказана квартира розташована на 2 поверсі, 5-ти поверхового будинку та складається з: жилої кімнати площею 17,1кв.м, жилої кімнати площею 11,7 кв.м, кухні -

8,7кв.м, ванної 2,6 кв.м, туалета 1,2кв.м, коридора 10,4кв.м, кладової 0,7 кв.м,

кладової -0,4кв.м, лоджії -1,4 кв.м

09 травня 025 року Позивач звернулась до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,кв.м, жилою площею 28,8 кв.м. Рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від № 79623288 від 26 червня 2025 року було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через те, що інформація стосовно реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,кв.м, жилою площею 28,8 кв.м відсутня.

КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Луганськ, яке здійснювало державну реєстрацію

права власності на нерухоме майно , не відновило свою діяльність на території України, та

як внаслідок архівні документи залишилися на тимчасово окупованій території України. У

зв`язку з чим, надати інформацію стосовно реєстрації права власності не виявляється

можливим.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є

диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає

свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи

та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні

інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета

доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних

свобод , зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм

майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на

умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.

1 ст. 317 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,

розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна

будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником

права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 2 ст. 3 та п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.

Підпунктом 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2023 року

№2179/5 «Про проведення державної реєстрації в межах декількох адміністративно-

територіальних одиниць» установлено, що у сфері державної реєстрації прав державна

реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти

незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є

Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська,

Херсонська області, місто Севастополь, проводиться незалежно від місцезнаходження

нерухомого майна. Особливості державної реєстрації прав на період дії воєнного стану та

протягом одного місяця з дня його припинення або скасування визначені постановою

Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної

реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є

Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» . В інший спосіб визнати право власності

позивача на спірне майно та зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав не має можливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.

Належними сторонами у справі є особи, між якими виник спір, який є предметом розгляду та вирішення судом, і які є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин.

Верховний Суд зазначає, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові Постанова КЦС ВС від 18.08.2021 у справі № 205/4241/18).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради не є належним відповідачем у цій справі, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог до нього. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині вимог до іншого співвідповідача.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_1 )

право власності на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 54,кв.м, жилою площею 28,8 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. О. Бабій