СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/27619/25

пр. № 2/759/4216/26

24 лютого 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання та визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ

І. Позиції учасників справи

Аргументи позивачки

17 листопада 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана адвокаткою Мазуренко Т.С., до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Святошинський ДРАЦС) про оспорювання та визнання батьківства.

Позов обґрунтований тим, що:

- 17 березня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб; подружні стосунки між ними не склалися, майже відразу після одруження шлюбні відносини припинилися, проте шлюб розірваний лише 29 жовтня 2024 року;

- з літа 2012 року ОСОБА_1 перебуває у близьких стосунках з ОСОБА_4 , під час яких у них народилися спільні діти, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - діти);

- попри наведене, батьком дітей записаний ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, просила виключити відомості про ОСОБА_3 як про дітей з актових записів про їх народження, визнати батьком дітей ОСОБА_4 , внести зміни до актових записів про народження дітей, а саме вказати у графі батько « ОСОБА_4 », змінити прізвище дітей з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », вказати по батькові дітей « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

25 грудня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява ОСОБА_1 в новій редакції. Зазначену заяву суд розцінив як заяву про залучення співвідповідача, ОСОБА_4 .

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. 24 лютого 2026 року, до початку розгляду справи по суті, представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки; позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити.

Позиція відповідачів

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (а.с. 88).

ОСОБА_4 викладені в позові обставини визнав. 28 січня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла заява ОСОБА_4 , подана 27 січня 2026 року, про визнання свого батьківства щодо дітей, про запис його батьком дітей та зміну їх прізвища дітей не заперечив (а.с. 84).

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету (а.с. 91).

Позиція третьої особи

Представник Святошинського ДРАЦС у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету (а.с. 92).

За змістом положень частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка в судове засідання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за умови, що її належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

ІІ. Процесуальні дії суду

06 січня 2026 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій залучив ОСОБА_4 до участі у справі як співвідповідача, визначив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 28 січня 2026 року.

28 січня 2026 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 24 лютого 2026 року.

ІІІ. Обставини, які встановив суд

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26.04.2025 за № 1, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрований 17 березня 2020 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 448; шлюб розірваний на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області в справі № 308/10541/24 від 29.10.2024 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.05.2025, актовий запис № 655, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (а.с. 26).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.05.2025, актовий запис № 656, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (а.с. 26).

Відповідно до результатів дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Неомед 2007» 05.01.2026 за № 2981, імовірність батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 99,9999999% (а.с. 65).

Відповідно до результатів дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Неомед 2007» 05.01.2026 за № 2980, імовірність батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 99,9999% (а.с. 64).

ІV. Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, встановлення правовідношення, припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування (пункти перший, третій частини другої статті 18 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001 забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Стаття 7 Конвенції визначає, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно зі ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Згідно із частиною третьою статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (частина друга статті 128 СК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Системне тлумачення наведених норм свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Тобто, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128, ч. 1 ст. 129 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц Верховний Суд зазначив, що: «доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

У постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18 Верховний Суд наголосив, що доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач. Крім цього, на сьогодні існує багато видів різноманітних експертиз, які дозволяють встановити батьківство з великою мірою точності. Такими є, наприклад, генетична дактилоскопія (по ДНК, де міститься генетичний код, індивідуальний для кожної особи, при цьому ДНК дитини завжди поєднує ознаки ДНК матері та батька), експертиза по амніотичній рідині (води при вагітності).

У постанові від 08 березня 2023 року в справі № 205/5698/21 Верховний Суд вказав, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Оцінка і висновки суду

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила виключити відомості про ОСОБА_3 як про дітей з актових записів про їх народження, визнати батьком дітей ОСОБА_4 , внести зміни до актових записів про народження дітей, а саме вказати у графі батько « ОСОБА_4 », змінити прізвище дітей з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », вказати по батькові дітей « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Надані позивачкою докази, зокрема результати дослідження ДНК на встановлення біологічного батьківства, з достатнім ступенем переконливості засвідчують походження малолітніх ОСОБА_6 і ОСОБА_5 від ОСОБА_4 .

Відповідач, ОСОБА_4 , на виконання вимоги ч. 2 ст. 138 СК України, подав заяву про визнання свого батьківства щодо дітей. Така заява, з урахуванням наявних у справі доказів, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідач, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав відзиву на позов та не навів суду будь-яких аргументів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що виключення відомостей про ОСОБА_3 , як про батька дітей, з актових записів про їх народження та визнання ОСОБА_4 батьком дітей відповідатиме їх якнайкращим інтересам і забезпечить ефективний захист їх невизнаних прав, що свідчитиме про вирішення завдань цивільного судочинства.

Оскільки суд констатував законність і обґрунтованість вимог про оспорювання та визнання батьківства, вимогу про внесення змін до актового запису про народження дітей шляхом виключення відомостей про ОСОБА_3 як про їх батька, вказівку батьком дітей ОСОБА_4 , зміни прізвища дітей з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та запис по батькові дітей як « ІНФОРМАЦІЯ_4 »також належить задовольнити.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю.

VІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в сумі 3 875,60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» № 1.384591055.1 від 03.11.2025 (а.с. 7) та платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» № 1.462157261.1 від 24.12.2025 (а.с. 38).

Доказів понесення інших витрат сторони не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання та визнання батьківства, задовольнити повністю.

Виключити відомості про ОСОБА_3 , як про батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження № 655, складеного 06.05.2025 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 655 від 06.05.2025 про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме:

- у графі «відомості про батька» вказати: батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України;

- змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

- вказати по батькові дитини як « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Виключити відомості про ОСОБА_3 , як про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження № 656, складеного 06.05.2025 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 656 від 06.05.2025 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме:

- у графі «відомості про батька» вказати: батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України;

- змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

- вказати по батькові дитини як « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий).

Відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Якуба Коласа, будинок 6).

Повне рішення суду складене 27 лютого 2026 року.

Суддя Ю.В. Кравченко