Справа № 727/2587/26
Провадження № 2-ві/727/3/26
У Х В А Л А

12 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого судді Слободян Г.М.

за участі:

секретаря судових засідань Мадей Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикової Юліії Олександрівни про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляд поступила 20.02.2026 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до даних (а.с. 13) від 02.03.2026 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим значиться за місцем проживання АДРЕСА_1 .

05.03.202026р. до відкриття провадження в справі, суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці Бойко М.Є. заявлено самовідвід від розгляду вищенаведеної справи та винесено 05.03.2026 року ухвалу про задоволення заяви про самовідвід, матеріали цивільної справи 717/2587/26 передано було до канцелярії суду для визначення іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями 05.03.2026 року справу № 727/2587/26 було розподілено до розгляду по суті судді Калмиковій Ю.О.

06.03.2026 року суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмиковою Ю.О. заявлено самовідвід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та ухвалою цього числа, т.б. 06.03. 2026 року задоволено заявлений самовідвід; матеріали цивільної справи 717/2587/26 передано було до канцелярії суду для визначення іншого складу суду.

09.03.2026 року відповідно до протоколу про повторний автоматизований розподіл справ між суддями, цивільну справи 727/2587/26 за вказаним вище позовом передано судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. до розгляду заяви про самовідвід судді цього ж суду Калмикової Ю.О.

Розглянувши наведені підстави для самовідводу судді Калмикової Ю.О. від розгляду справи 727/2587/26, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 ЦПК України.

Зокрема, за змістом частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Частинами 2 - 4 даної статті визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В заяві про самовідвід, у формі ухвали від 06.03.2026 року, суддя Калмикова Ю.О. посилається на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 працює в тому ж суді що і суддя, займає посаду начальника відділу аналітично статистичної роботи і роботи з персоналом, а тому, при розгляді справи в неї могли виникнути сумніви в об`активності та неупередженості (а.с.17).

Приписами частини 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб"єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об?єктивного критерію, тобто з"ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об?єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»,).

В пункті 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб"єктивним та об"єктивним критеріями. Відповідно до суб"єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об"єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, його використання залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє самовідвід (відвід) судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Судом встановлено, що ухвалою від 06.03.2026 року суддя Калмикова Ю.О. вважала доведеними обставини самовідводу і задовольнила заяву про самовідвід. При цьому, помилково справу було визначено до розгляду заяви про самовідвід, а тому, суд вважає, оскільки питання про самовідвід суддею Калмиковою Ю.О. вирішено, заяву про самовідвід її слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36,40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикової Юліії Олександрівни про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Матеріали цивільної справи № 727/2587/26, провадження 2/727/1439/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати до канцелярії Шевченківського районного суду м. Чернівці для визначення складу суду в порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 12.03.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.