КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3240/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Київ

Справа № 760/26952/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року, постановлену у складі судді Майстренко О.М.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Передери Ганни Володимирівни, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

встановив:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року скаргу боржника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Передери Ганни Володимирівни, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, боржник ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що квитанціями про доставку документів до Електронного кабінету підтверджується факт направлення копії скарги з копіями доданих до неї документів учасникам виконавчого провадження, а тому висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Передера Г.В. просила відмовити у визнанні дій старшого державного виконавця протиправними, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що законні підстави для зняття арешту з рахунку для виплат пенсійного забезпечення - відсутні, арешт накладено правомірно.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо повернення заяви заявникові, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи без розгляду скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що копію скарги з копіями доданих до неї документів було направлено, зокрема, Передері Ганні Володимирівні як фізичній особі, а не як державному виконавцю. Отже, заявником не долучено до матеріалів скарги доказів її направлення до Конотопського ВДВС, дії державного виконавця якого оскаржує ОСОБА_1. Таким чином при зверненні до суду зі скаргою, боржник не дотримав вимоги частин другої і четвертої статті 183 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Передери Ганни Володимирівни щодо зняття коштів пенсії в сумі 48 374,20 грн. з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк України»;

- стягнути з Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на його користь кошти в розмірі 48 374,20 грн.

До скарги було додано, серед іншого, квитанцію № 4594684 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, згідно з якою 25 вересня 2025 року о 22:17 год. до електронного кабінету ЄСІТС Передери Г.В. було доставлено вищезазначену скаргу з доданими до неї документами.

Відповідно до частин першої, другої і четвертої статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 448 ЦПК України, скарга повинна містити, зокрема, ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

До скарги додаються, зокрема, докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Частиною шостою статті 14 ЦПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Таким чином, виходячи зі змісту наведеної норми процесуального права, в обов`язковому порядку електронний кабінет в ЄСІКС або в її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, має зареєструвати не лише орган державної виконавчої служби як орган державної влади в розумінні цієї норми закону, а й державний виконавець.

Колегія суддів зауважує, що окремою ухвалою від 30 липня 2025 року у справі № 299/8199/23 Верховний Суд звернув увагу Міністерства юстиції України на необхідність вжиття невідкладних заходів для виконання вимог закону щодо реєстрації всіма державними виконавцями індивідуальних електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, мотивуючи своє рішення тим, що наявність у ВДВС зареєстрованого електронного кабінету, доступ до якого є у начальника ВДВС, не звільняє державного виконавця від виконання обов`язку зареєструвати власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Порядок документообігу в органах державної виконавчої служби (про який під час розгляду справи № 299/8199/23 повідомив представник ВДВС), за якого державний виконавець не отримує електронні документи у власний електронний кабінет, а отримує їх від начальника ВДВС, не відповідає вимогам закону та може впливати, зокрема, на строки вчинення державними виконавцями виконавчих дій.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої і частини п`ятої статті 448 ЦПК України до скарги додаються докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

Разом з тим, звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця, боржник ОСОБА_1 виконав визначені частиною четвертою статті 448 ЦПК України вимоги, надавши до скарги докази направлення її копії та копій доданих до неї документів державному виконавцю, натомість висновки місцевого суду зводяться до неправильного тлумачення норм процесуального права, що перешкодило боржнику в доступі до правосуддя.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 448 ЦПК України передбачено, що скарга повинна містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Враховуючи, що вимоги даного пункту заявником було виконано, то відповідно і копію скарги надіслано на ім`я державного виконавця, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а тому ненаправлення копії скарги до Конотопського ВДВС не може бути підставою для повернення скарги заявнику.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про повернення скарги без розгляду, оскільки надав неправильне тлумачення нормам процесуального права, що регулюють процесуальні питання щодо звернення до суду зі скаргою на рішення, дії і бездіяльність виконавця, та неправильно оцінив наявні у справі докази, в результаті чого постановив помилкову ухвалу.

Доводи державного виконавця, викладені нею у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони зводяться до вирішення порушених у скарзі питань по суті, тоді як предметом апеляційного провадження на цій стадії процесу є ухвала суду, яка стосується процесуального питання, а тому надання правової оцінки діям державного виконавця з приводу накладеного на рахунок боржника арешту є передчасним.

Відповідно до частини четвертої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, тому існують підстави для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.