Справа №333/934/26
Провадження №2/333/2201/26
У Х В А Л А

17 березня 2026 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О..,

за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Солтіс І.В.,

представника відповідача адвоката Деревського С.В.,

при розгляді у підготовчому засіданні в місті Запоріжжя цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 26.01.2026 року звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Посилається на те, що Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2018 у справі № 333/5062/18 зі відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (копія в додатках). 03.12.2018 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2018 у справі № 333/5062/18, за заявою позивача, видано виконавчий лист. Згідно домовленостей між Позивачем та Відповідачем, присуджені за рішенням суду повинні сплачуватися батьком (Позивачем) добровільно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, без примусового виконання рішення суду органами державної виконавчої служби. Однак, суми аліментів протягом 2018 до листопада 2022 року надходили незначні. Відповідач запевняв, що відрахування здійснює бухгалтерія і саме в розмірі 1/4 частини його доходу. Починаючі з листопада 2022 року аліменти почали надходити у фіксованій сумі, а саме 6500 грн. в місяць. Пізніше, перевіривши розміри доходу Відповідача, які зазначені у щорічних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 2018 по 2024 рік включно, позивачці стало відомо про те, що аліменти сплачувалися відповідачем не у розмірі, визначеному рішенням суду, а майже вдвічі меншому. 16.09.2025 за заявою стягувача ОСОБА_1 державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вовченко А.В. відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа №79110135. Старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ляшенко Дмитром Дмитровичем 04.12.2025 складено Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №79110135, згідно якого заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 354 708,86 грн., в тому числі: за період з 20.09.2018 по 31.12.2021 2971,80 грн.; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 135 621,90 грн.; за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 86 429,32 грн.; за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 74 194,96 грн.; за період з 01.01.2025 по 04.12.2025 55 498,88 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 20.09.2018 р. по 04.12.2025 р. становить 3 092, 056,19 грн. На підставі ч. 1 ст. 196 СК України, позивачка просить стягнути з відповідача в якості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та станом на 04.12.2025 - 354708,86 грн.

12.03.2026 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Деревського С.В. про зупинення провадження по справі до розгляду цивільної справи №333/10038/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, оскільки предмети доказування по цим справам пов`язані між собою.

Представник відповідача підтримав своє клопотання.

Представник позивача проти клопотання заперечував, оскільки вважає, що цей позов не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, суд вважає, що клопотання про зупинення провадження по справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження по справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи що розглядаються, в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Обов`язок суду щодо зупинення провадження у справі виникає у разі неможливості розгляду справи до вирішення взаємопов`язаного спору іншим судом в іншій справі. Адже неможливість розгляду справи полягає в тому, що обставини, які підлягають з`ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

В даному випадку зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника відповідача у зв`язку з відсутністю підстав для зупинення провадження по даній справі.

Керуючись п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Деревського Сергія Вікторовича про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.О. Варнавська