Справа № 194/207/21
Номер провадження № 6/194/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області заяву боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В заяві про визнання судового наказу №194/207/21 від 26.02.2021 року, виданого Тернівським міським судом, про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню заявник зазначає, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.07.2019 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 Тернівським міським судом Дніпропетровської області у справі №194/207/21 винесено судовий наказ, яким постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_2 власноруч склав в присутності працівників служби у справах дітей Тернівського міського виконкому заяву про відмову від місця проживання доньки разом з ним і що він не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Донька мешкає з 20.10.2025 року разом з нею в м. Павлоград, однак вона сплачує аліменти на її утримання. Просить визнати судовий наказ від 26.02.2021 року у справі №194/207/21, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття таким, що не підлягає виконанню, також просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь сплачений судовий збір у сумі 1331,20 грн.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі. Також зазначає, що визнає факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.10.2025 року мешкає разом зі своєю матір`ю. Проте, зазначає. що за даним судовим наказом платник аліментів має заборгованість у сумі 3960,26 грн.

Представник третьої особи Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Боржник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подану заяву, з пдстав зазначених в ній, та просила визнати судовий наказ №194/207/21 від 26.02.2021 таким, що не підлягає виконанню з підстав, зазначених у заяві. Також суду зазначила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.10.2025 року мешкає разом з нею. Окрім того, зазначила, що судове рішення про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 не скасовувалося, будь-яких судових рішень про визначення місця проживання з нею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не ухвалювалось, а також нотаріус за їх спільними заявами не виносив постанову про визначення місця проживання з нею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Суд встановив, що сторони (боржник та стягувач) від сумісного життя мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.07.2019 року у справі №194/1014/19 визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 15.08.2019 року.

Судовим наказом Тернівського міського суду Дніпропетровської області у справі №194/207/21 постановлено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №64959929 від 25.03.2021 року, було відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу №194/207/21 про стягнення з ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області від 03.02.2026 року, божник ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №64959929 від 25.03.2021 року, яке відкрито на підставі судового наказу №194/207/21 про стягнення з ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.11.2025 року має заборгованість 39605,26 грн.

Згідно розрахункових листів з боржника ОСОБА_4 утримувалися аліменти з липня 2023 року по лютий 2024 року.

Відповідно до письмового пояснення від 20.10.2025 року наданого начальнику Служби у справах дітей Тернівської міської ради Сніжко О. Погорєловим А.С., останній не заперечує щодо зміни місця проживання своєї доньки ОСОБА_3 , та не заперечує, щоб остання переїхала жити до своєї матері ОСОБА_4 . Зазначив, що дане рішення прийнято спільно з матір`ю дитини, будь-яких претензій з цього приводу пред`являти не буде.

Згідно довідки про проходження психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2013 від 08.12.2025 року, психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказань до опіки у ОСОБА_4 відсутні.

Згідно довідки ОСББ «Іскровська,7» від 13.01.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №02-09/117 від 03.11.2025 року, ОСОБА_3 навчається у 7 класі Гімназії №1 з дошкільним відділенням Павлоградської міської ради.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 03.02.2026 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що старша донька ОСОБА_11 з восени 2025 року мешкає разом з заявником ОСОБА_5 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що старша донька ОСОБА_11 з жовтня 2025 року мешкає разом з заявником ОСОБА_5 .

Суд зазначає, що ст. 173 ЦПК України передбачає повноваження суду, зокрема на визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З ч. 1 ст. 171 ЦПК України вбачається, що у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, коли судовий наказ набирає законної сили у день його видачі.

До підстав для видачі судового наказу за пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України відносяться вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб та вимоги про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З огляду на вказане, щодо судових наказів про стягнення аліментів не може бути подано заяви боржником про їх скасування та такі судові накази набирають законної сили у день їх видачі.

При цьому, згідно ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Інших порядків перегляду судових наказів про стягнення аліментів нормами ЦПК України не передбачено.

Разом з тим, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Судом, дослідивши обставини справи, встановлено, що судовий наказ №194/207/21 від 26.02.2021, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області 26.02.2021 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, будь-яких відомостей про помилковість видачі такого судом не встановлено, набрав законної сили 26.02.2021 року, не переглядався у межах, встановлених ЦПК України, строк пред`явлення, який триває до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття виконавчого провадження - 25.03.2021 - не закінчився, судовий наказ звернутий до виконання в межах виконавчого провадження та обов`язок боржника на час виконання судового наказу був наявний.

Окремо суд зазначає, що ч. 4 ст. 432 ЦПК України передбачає, що якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Однак, ст. 1215 ЦК України презюмує, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Водночас слід враховувати і положення ч. 1 ст. 170 ЦПК України, відповідно до якої судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає.

При цьому статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Зазначена норма чітко вказує на дію, яка має слідувати у випадку непогодження боржника із судовим наказом щодо стягнення аліментів.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів чи звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів за рахунок яких утримується дитина. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі №186/126/21.

Згідно зі ст.180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1ст.191 СК України).

Згідно з п.4 ч.1ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За положеннями ст.160 ЦПК України та ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідності до положень ч.2ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;

матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Відповідно дост.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з матір`ю, з якої стягуються аліменти на користь батька на її утримання, з урахування судового рішенням, яким визначене місце проживання дитини разом з батьком, та не ухвалення іншого судового рішення або винесення постанови нотаріуса про визначення місця проживання дитини, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів або припинення стягнення аліментів.

Отже, обставини, на які посилалася заявник ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів або припинення стягнення аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Отже, у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, має право на звернення до суду з позовом про звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів у визначеному судовим наказом розмірі або на зменшення розміру аліментів, визначеного судовим рішенням або на припинення стягнення аліментів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 170, 171, 173, 258, 260-261, 353-354, 432 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України, ст. 179 СК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.03.2026 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін