УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/2685/26

Провадження № 2о/712/113/26

23 березня 2026 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м.Черкаси Марцішевська розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу відповіднодо ст.109 СК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2026 року заяву залишено без руху в зв`язку невідповідністю вимогам ст. 175 і 177ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 3ст.293 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно дост. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з: письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей; письмовим договором між подружжям про розмір аліментів на дитину, що має бути нотаріально посвідчений. Тобто, цей окремий договір, повинен бути поданий до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу, який посвідчується нотаріально.

До спільної заяви про розірвання шлюбу заявниками, які мають неповнолітнього сина сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не додано до заяви договір, передбачений ч. 1, 2, 3 ст.109 СК України.

За таких обставин заяву залишено без руху та надано позивачеві час, достатній для усунення вищезазначеного недоліку шляхом оформлення позовної заяви з дотриманням вимог, викладених у статтях 175 і 177ЦПК України, а саме - 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали, одночасно роз`яснено, що в інакшому випадку заяву вважати неподаним та повернути заявникам.

Ухвала від 05 березня 2026 року ОСОБА_2 отримана особисто 18 березня 2026 року. У строк, який було надано заявникам для усунення недоліків, заявники недоліки не усунули.

Оскільки заявниками не усунуті недоліки заяви у встановлений судом строк та спосіб, заява підлягає поверненню, оскільки відкриття провадження без дотримання встановленого цивільним процесуальним законом порядку пред`явлення позову призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст.175 та 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви, суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні про відкриття провадження за позовною заявою. Вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового призведе до порушення зазначеного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine (50966/99, 14 жовтня 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Повернення заяви не порушує права заявника на доступ до правосуддя, оскільки це право може бути реалізоване після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

20 березня 2026 року заявник скерував до суду заяву про повернення судового збору.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути заявникам.

Повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір в дохід держави згідно платіжної інструкції № 79918002-1 від 25.02.2026 року в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в розмірі 1331 грн. 50 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) ч. 1, 2 ст. 261 ЦПК України.Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Олена МАРЦІШЕВСЬКА