Справа № 158/3632/25 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/391/26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Луцька міська рада, про визнання виділеної в натурі частки домоволодіння окремим об`єктом нерухомого майна, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И В :

02 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року у справі № 161/15421/24 було задоволено її позов до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки домоволодіння із спільної часткової власності.

Це рішення суду набрало законної сили, однак у його резолютивній частині не визначено, що виділена частка становить окремий об`єкт нерухомого майна (окреме домоволодіння).

У зв`язку з цим орган державної реєстрації відмовляє у реєстрації права власності, посилаючись на відсутність у судовому рішенні чіткої вказівки про створення самостійного об`єкта нерухомості.

Технічні характеристики виділеної частки (наявність окремого входу, окремих комунікацій, ізольованість) повністю відповідають ознакам самостійного об`єкта нерухомого майна, як це було встановлено в ході виконання судового рішення про виділ частки.

З метою з`ясування змісту судового рішення вона зверталася до суду із заявою про його роз`яснення, у задоволенні якої їй було відмовлено та зазначено, що питання про визначення окремого домоволодіння не може бути вирішене шляхом роз`яснення, а потребує нового судового розгляду.

На теперішній час виділена частка фактично існує як самостійне житлове приміщення з окремим входом, прибудинковою територією та комунікаціями, але юридично не визнана окремим об`єктом нерухомості, що позбавляє її можливості належним чином оформити та зареєструвати право власності.

Сам по собі виділ частки в натурі не означає автоматичне створення нового об`єкта нерухомості. Для цього необхідне судове встановлення факту, що виділена частина є самостійним об`єктом, тобто має ознаки нерухомого майна за ст. 181 ЦК України.

Ураховуючи наведене, просила:

- визнати виділену в натурі частку домоволодіння, що належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , окремим об`єктом нерухомого майна (окремим домоволодінням);

- зобов`язати Луцьку міську раду присвоїти виділеному домоволодінню окрему поштову адресу;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2026 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач і третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.11.2024 у іншій справі № 161/15421/24 виділено у власність ОСОБА_1 в натурі 75/100 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та є об`єктом права спільної часткової власності, а саме: коридор 1-1 площею 2.6 кв. м, топкова 1-2 площею 4.2 кв. м, коридор 1-3 площею 5.6 кв. м, кухня 1-4 площею 5.5 кв. м, кімната 1-9 площею 14.8 кв. м, кімната 1-10 площею 12.7 кв. м, веранда 1-11 площею 5.1 кв. м, сходи а4, літня кухня Б1, хлів б, сарай б1, колонка В, вбиральня Г, 1/2 частина огорожі 1.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом, у зв`язку з тим, що орган державної реєстрації відмовляє їй у реєстрації права власності на виділене у натурі майно, посилаючись на відсутність у судовому рішенні Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.11.2024 чіткої вказівки про створення самостійного об`єкта нерухомості.

Разом із тим, відповідачем зазначила ОСОБА_2 , не обґрунтувавши, яким чином цей відповідач порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи законні інтереси позивача та, відповідно, має виконати заявлені нею вимоги.

Крім того, звернувшись з позовом лише до відповідача ОСОБА_2 , у позовній заяві заявлено вимогу зобов`язати Луцьку міську раду присвоїти виділеному домоволодінню окрему поштову адресу, хоча відповідачем цю раду у позовній заяві не зазначено, як і не обґрунтовано, яке відношення має відповідач ОСОБА_2 до заявленої цієї позовної вимоги.

Ураховуючи наведене, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з правильним застосуванням норм матеріального права і додержанням норм процесуального права.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді