Номер провадження 2-о/754/140/26
Справа № 754/154/26
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.,

за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці - Фареник О.П.,

розглядаючи у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Фареник Ольгу Петрівну, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою, заінтересована особа Київська міська рада, в якій просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, з вересня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю. Витребувано судом з П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 837/2025 щодо померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27 лютого 2026 року від представника Київської міської ради надійшли пояснення, в яких йдеться про те, що заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою успадкування належної померлій на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Згідно з наданою копією паспорта ОСОБА_2 , виданого у травні 2002 року Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, серія НОМЕР_1 , вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з вересня 1972 року. Із копії паспорта ОСОБА_1 , виданого у березні 1996 року Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, серія НОМЕР_2 , вбачається, що вона була зареєстрована по АДРЕСА_3 з 1998 року. З наведеного випливає, що за життя спадкодавці, відсутні належні та достовірні докази спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Отже, Київська міська рада вважає, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази спільного постійного проживання заявниці з ОСОБА_2 , а відтак Київська міська рада заперечує в повному обсязі щодо задоволення поданої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №139/122/14-ц вказано, що під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 04.01.2023 в справі № 198/99/15-ц вказано, що згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 760/33008/19, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (абзац перший частини першої статті 1277 ЦК України).

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частина третя статті 1277 ЦК України).

Якщо спадкоємці не приймають спадщину, то вона охороняється відповідно до статті 1283 ЦК України.

Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури (постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 522/1364/20 (провадження № 61-7965св24)).

Судом встановлено, що заінтересована особа - Київська міська рада заперечує щодо встановлення факту спільного проживання заявниці ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 . Відповідно, до територіальної громади , у разі недоведення заявницею факту спільного проживання зі спадкодавицею протягом п`яти років до відкриття спадщини, може перейти право власності на спадкове майно. Тому, з огляду на наявність заперечень Київської міської ради щодо встановлення такого факту, а також у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, суд дійшов висновку, що встановлення факту спільного проживання з померлою пов`язується із наступним вирішенням спору про право (визнанням права власності на спадкове майно), який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Зазначене свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 315 ЦПК України, для залишення заяви про встановлення факту без розгляду з роз`ясненням права на звернення до суду з позовом в позовному провадженні з вимогами і про встановлення факту, і про визнання права власності на спадкове майно одночасно.

Керуючись ст. 260, 261, 293, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право на звернення до суду в позовному провадженні для вирішення вказаного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.03.2026.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак