ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 689/365/25

Провадження № 22-ц/820/635/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року (суддя Шевчик О. М., повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки помер ОСОБА_6 . До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,7347 га. За життя ОСОБА_6 заповіту не склав, спадщину ніхто не прийняв. З 2015 року і до моменту смерті ОСОБА_6 вона проживала разом з ним без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина однією сім`єю на найманій квартирі за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання. В іншому шлюбі ніхто з них не перебував. Вважає, що належить до кола спадкоємців четвертої черги за законом. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом у зв`язку з неможливістю надання документів про місце відкриття спадщини та віднесення її до однієї з черг, що дають право на спадкування за законом. ОСОБА_6 з вересня 2024 року був прикутий до ліжка, не міг працювати та забезпечувати себе. Випискою з епікризу Хмельницької обласної лікарні підтверджено, що з 23 по 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 перебував на лікуванні з діагнозом «закритий черезвертлюговий перелом стегнової кістки». На обліку у Пенсійному фонді він не перебував, пенсію не отримував. Вона працювала і забезпечувала їх обох. Поховання померлого також здійснювала вона.

Тому позивачка просила встановити факт її спільного постійного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_6 з вересня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції безпідставно залучив до участі в справі третю особу, яка не заявляє без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 , який після смерті дядька ОСОБА_6 спадщину не прийняв, а тому рішення у справі не може впливати на його права та обов`язки. Суд не надав належну оцінку доказам у справі, якими підтверджено факт її проживання із ОСОБА_6 однією сім`єю з 2017 року до дня смерті останнього. Суд не врахував те, що вони мали спільний побут і спільний бюджет, за спільні кошти придбали побутові речі, які використовували за місцем проживання, витрачали кошти на харчування, лікування та придбання одягу.

У відзиві третя особа ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Вимоги позивачки ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та залишено відзив без розгляду.

У засіданні апеляційного суду позивачка і її представник апеляційну скаргу підтвердили. Представник відповідача при вирішення спору покладається на думку суду. Представник третьої особи скаргу не визнав.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 з серпня 2017 року проживала в квартирі ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 . У цій же квартирі проживав також ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2023 року.

Постановою приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М. О. від 27 березня 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з ненаданням документів на підтвердження місця відкриття спадщини, а також заповіту або документів про її належність до однієї із черг спадкування за законом.

Відповідно до довідок виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради № 42 та 43 від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 1971 року народження з 30 листопада 2001 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але з 2014 року не проживає за місцем реєстрації. ОСОБА_6 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований один за адресою АДРЕСА_3 , але не проживав з 15 вересня 2015 року.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 березня 2024 року ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не перебував і пенсію не отримував.

За змістом довідки ст. під`їзду № 1 та АДРЕСА_4 ОСОБА_1 з 2017 по 2023 роки здійснювала прибирання в під`їздах № 1 та № 2 цього будинку Оплата за прибирання проводилася мешканцями будинку з розрахунку 25 грн з кожної квартири, разом 1775 грн у місяць.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до пункту 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 01 січня 2004 року.

За змістом частин 2 і 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Обов?язковою умовою для визнання членом сім?ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім?єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявності взаємних прав та обов?язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (часина 2 статті 78 ЦПК України).

Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи суперечності та неузгодженість у поясненнях всіх допитаних у справі свідків, суд першої інстанції правомірно не взяв їх до уваги в якості доказів на підтвердження позовних вимог.

Крім того, показаннями свідків за відсутності інших належних і допустимих доказів не може бути підтверджений факт постійного проживання зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 не надала належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що вона проживала із ОСОБА_6 однією сім?єю, мали спільний побут, сімейний бюджет, взаємні права та обов?язки.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди скаржниці з висновками суду першої інстанції по їх оцінці. Вони не спростовують правильний висновок суду.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

З урахуванням наведеного апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта