Справа № 182/957/26
Провадження № 2-н/0182/96/2026
У Х В А Л А

Іменем України

13.03.2026 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із згаданою вище заявою про видачу судового наказу, та просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини від усіх видів доходів боржника щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

06.03.2026 року від представника боржника ОСОБА_4 через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає наступне. ОСОБА_2 перебував із заявницею у шлюбі, від якого у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області №41 від 11.02.2026 року, малолітню дитину ОСОБА_3 відібрано у матері - громадянки ОСОБА_6 у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. 14.02.2026 року дитину передано батькові. Крім того, Покровська сільська рада звернулась до суду із позовом про відібрання у ОСОБА_7 малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав (справа №182/931/26). ОСОБА_7 , в свою чергу, також звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини та про визначення її місця проживання з матір`ю (справа №182/961/26). Рішення в даних справах на даний момент не ухвалено.

Суд також звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що заявниця декілька разів змінювала ім`я: з ОСОБА_8 на ОСОБА_6 , з ОСОБА_6 на ОСОБА_9 , з ОСОБА_9 на ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст.163ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Матеріалами справи встановлено, що у сторін наявний спір щодо визначення місця проживання дитини та відбирання дитини у матері з підстави загрози життю та здоров`ю дитини.

З урахуванням того, що малолітня дитина була передана службою у справах дітей батькові та знаходиться на даний час на його утриманні, стягнення аліментів на малолітню дитину не є безспірним, оскільки змінились обставини щодо фактичного місця проживання дитини та наявності спору з цього приводу.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Оскільки судовий наказ передбачає безспірність вимог стягувача, тому заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини не може бути вирішена в порядку наказного провадження, у зв`язку з чим суд відмовляє у видачі судового наказу.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.163,165,166 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ІІ розділом ЦПК України, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева