ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2907/24 Номер провадження 22-ц/814/642/26Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Гонтара В.М., позивача ОСОБА_4 та її представника адвоката Бахмата О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича та ОСОБА_4 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Левицької Т.В., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з залученням третьої особи Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з залученням третьої особи Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 2005 року проживала разом із ОСОБА_5 , з яким мали близькі стосунки, вели спільний побут та бюджет, піклувалися один про одного. Шлюб не реєстрували.

22 серпня 2022 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації. ІНФОРМАЦІЯ_1 у госпіталі, що розташований у м. Києві ОСОБА_5 помер внаслідок поранення, яке він отримав під час участі у бойових діях в місті Часів Яр. Про його поранення, що мало місце 02.03.2023, позивач дізналася від його побратимів у ЗСУ. Перебувала з ним, поки він проходив лікування у лікарні в м. Дніпро (ім. Мечникова), потім разом із ним була в м. Київ.

Факт того, що позивач з ОСОБА_5 дійсно проживали разом як одна сім`я та того, що він її утримував підтверджуються наступними доказами: двома актами про проживання осіб без реєстрації, відповідно до яких позивач та ОСОБА_5 проживали з серпня 2017 року по березень 2023 року за адресою АДРЕСА_1 ; спільними фотографіями та відеозаписами зробленими за роки сімейного життя; показами свідків; скріншотами телефонних переписок.

Позивач вказує, що вона отримувала дохід у розмірі мінімальної заробітної плати, чого не вистачало навіть на задоволення базових потреб, натомість ОСОБА_5 в повній мірі забезпечував сім`ю, надавав кошти та оплачував відпочинок.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд встановити факт, що вона, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була членом сім`ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебувала на його утриманні в період з 2005 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з залученням третьої особи Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була членом сім`ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 2005 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольнивши частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була членом сім`ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме: актами про проживання осіб без реєстрації, документами, що підтверджують спільний відпочинок, світлинами, поясненнями свідків та скріншотами переписок.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гонтар В.М. зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, існує невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а тому просить скасувати рішення місцевого суду в тій частині в якій позовні вимоги були задоволені та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що сам факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18).

Наголошує на тому, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18) вказав, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012 2014 років коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц зазначив, що посилання на періодичний спільний відпочинок не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: 1) від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18) від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

25 листопада 2019 року Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18) в якій зазначив таке. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Звертаючись з цим позовом до суду на підтвердження факту свого проживання з ОСОБА_5 в період з 2005 року позивач надала документи, пов`язані із його смертю та захороненням. Наявність у позивача документів, пов`язаних зі смертю та захороненням ОСОБА_5 не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків із померлим. Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Зазначає, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

05.09.2025 року рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05.08.2025 року оскаржила до Полтавського апеляційного суду ОСОБА_4 яка не згодна з рішенням в частині відмови у встановленні факту перебування її на утриманні ОСОБА_5 , оскільки судом не було надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував виписки по карткових рахунках які підтверджують факт перерахування коштів ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 .

Крім цього, ОСОБА_5 дарував ОСОБА_4 подарунки у вигляді вітамінів та одягу, що вбачається з скріншотів переписок

Також ОСОБА_5 сплачував за спільний відпочинок з ОСОБА_4 за кордоном.

06.11.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Гонтар В.М. надав Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши позивача ОСОБА_4 , представників сторін адвокатів Гонтара В.М. та Бахмата О.І., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 17.03.2023 року, виданого Глобинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

ОСОБА_5 помер у госпіталі внаслідок поранення, яке отримав під час участі у бойових діях у м. Часів Яр.

Згідно відомостей з первинної медичної картки, ОСОБА_5 був поранений 02.03.2023 року (а.с.13).

Як вбачається з акту про проживання осіб без реєстрації від 20.07.2024 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_2 фактично постійно проживав без реєстрації з серпня 2017 року по березень 2023 року ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , власницею квартири, що зареєстрована за вказаною адресою (а.с.25).

Відповідно до акту про проживання осіб без реєстрації від 29.07.2024 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_2 фактично постійно проживав без реєстрації з серпня 2017 року по березень 2023 року ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , власницею квартири, що зареєстрована за вказаною адресою (а.с.26).

Власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності (а.с.31).

Згідно копії протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.11.2021 року, протоколу огляду місця події від 01.11.2021 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 03.11.2021 року, останній звертався до органів поліції з заявою про незаконне заволодіння його грошовими коштами, які він перерахував начебто на рахунок своєї співмешканки (а.с.27-30).

Як вбачається з договору № 27.04 від 27.04.2019 року, ОСОБА_10 придбав туристичну подорож до Єгипту для себе та ОСОБА_11 за 16226 гривень (а.с.33-34).

Відповідно до електронних квитків, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 здійснювали спільну подорож до Німеччини в період з 24 грудня 2019 року по 01.01.2020 року (а.с.36-37).

З декларації № 0001-АРЕ3-1КА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 23.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 зазначила ОСОБА_5 як довірену особу пацієнта (а.с.38).

Позивачем до справи долучено копії фото, на яких зображена вона та ОСОБА_10 (а.с.39-52).

Відповідно до скріншотів переписок ОСОБА_4 з абонентом « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » вбачається наявність спілкування особистого характеру. Згідно пояснень позивача вищевказаним абонентом був ОСОБА_10 (а.с.55-63).

Відповідно до виписок по карткових рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ОСОБА_4 за періоди з 01.01.2018 року по 11.03.2023 року та з 01.01.2021 по 01.03.2023 роки, на рахунок останньої надходили грошові кошти, в тому числі, від ОСОБА_5 , на різні сумі ( а.с. 20-24).

Судом першої інстанції були допитані свідки, детальний опис свідчень яких наведений судом першої інстанції в описовій частині рішення, а в ході апеляційного перегляду справи сторонами не заперечувалась правильність викладених ними обставин.

Позиція апеляційного суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Положеннями ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В порядку визначеному ч.ч.1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Положеннями ст. 25 СК України визначений принцип одношлюбності. Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порядку ч.ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18) сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Не врахувавши вказані правові висновки Верховного Суду, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як чоловіка та жінки.

Також матеріалами справи не доводиться те, що позивач мала з ОСОБА_5 спільний бюджет та спільні витрати на купівлю майна спільного користування та ведення господарства.

З огляду на викладене позивачем не доведено реальність сімейних відносин з ОСОБА_5 .

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність заявлених позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю не відповідає обставинам справи, зібраним доказам та вимогам чинного законодавства, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича задоволенню,а рішення в цій частині підлягає скасуванню

Разом з цим, з урахуванням наведеного та, сукупності вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 приводять до висновку, що вказані в ній доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, та не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та дав їм неналежну правову оцінку.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд задовольняє вимоги апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара В.М. то з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в сумі 1453,44 грн.

Керуючись статтями 367,374,376,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з залученням третьої особи Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1453,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2026 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль