У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 634/306/26

Провадження № 2-н/634/23/26

"17" березня 2026 р.

Суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Єрьоміна О.В., розглянувши в порядку наказного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках у розмірі 817,89 грн, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду із заявою видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках у розмірі 817,89 грн.

Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.163 ЦПҐК України.

Пунктом 8 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер та за відсутності спору.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного демографічного реєстру боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З поданої заяви вбачається, що в останній поставлено питання про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках за адресою: АДРЕСА_2 з боржника, як власника вказаної квартири.

Згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 є співласником квартири АДРЕСА_3 . Іншим співвласниками квартири є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційногоцивільного суду у справі №522/7683/13-ц від 20.09.2018 зазначено, що суд апеляційної інстанції виправив допущені судом першої інстанції помилки та, скасовуючи ухвалене ним рішення і частково задовольняючи позов, з урахуванням положень статті 319ЦК України, правильно виходив з того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З огляду на наведені положення ст.360 ЦК України співвласник несе зобов`язання по утриманню майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

Поряд з цим, в поданій заяві поставлено питання про стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованості за надані послуги, а не в межах належної йому частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що не узгоджується із приписами ст.360 ЦК України та свідчить про наявність спору про право.

Окрім цього, заявник зазначає, що такі послуги надавалися, і з приводу надання послуг складено акт технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання № 36 від 20.05.2024 за адресою: АДРЕСА_4 . З матеріалів вбачається, що адреса надання послуг: АДРЕСА_4 , проте в акті не зазначено, в якій саме квартирі надавались послуги з обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання.

Також, вказаний вище акт не підписаний споживачем, а також відсутні відмітки про відмову його підписання споживачем, з чого неможливо зробити висновок, що працівники Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» дійсно були у помешканні споживача та надали споживачу 20.05.2024 послуги з обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання.

З урахуванням наведеного, оскільки заявлені вимоги не є безспірними, з заяви та додатків до неї не вбачається виникнення у заявника вимоги про стягнення всієї суми заборгованості з боржника, у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Керуючись ст.360 ЦК України, ст.ст.160,161,165,167,258-260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках у розмірі 817,89 грн.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбаченихп.8 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Також, у відповідності до ч.2 ст.161 ЦПК України заявник має право звернутися до суду з відповідними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: