Справа № 488/5840/25
Провадження № 2-др/488/3/26
20.03.2026 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м.Миколаєва:
у складі головуючого судді - Щеглової Я.В.,
за участю секретаря с/удового засідання - Скочко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
11.03.2026 представник ТОВ «Споживчий центр» Оболонкова Ю.В. звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., понесені позивачем у справі № 488/5840/25.
У обгрунтування заяви зазначає, що заочним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 02.03.2026 у справі № 488/5840/25 позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задоволені у повному обсязі.
У позовній заяві позивач зазначав, що орієнтовний розмір судових витрат понесених позивачем у цій справі становить 8422,40 грн. та складється з судового збору та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому вказував, що докази на підтвердження цієї суми витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки за домовленістю сторін оплата правничої допомоги здійснюється після ухвалення судом рішення на користь позивача.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з ч. 2 ст. 246 ЦПК України, у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
Обставин, що визначені ч. 4 ст. 270 ЦПК України, для проведення судового розгляду заяви за участю сторін судом не встановлено, а тому розгляд такої заяви судом проводиться на підставі поданих на розгляду суду документів у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, у порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.
11.03.2026 до суду від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Оболонкової Ю.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: копію договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025; копію додаткової угоди № 6 до Договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025, від 31.12.2025; звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 по клієнту ОСОБА_1 ; платіжну інструкцію № СЦ00086132 від 10.032026.
Отже, суд встановив, що між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» 01.04.2025 укладено Договір про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ. Умовами договору визначено вартість послуг в сумі 6000 грн. за один позов.
На підтвердження понесених витрат позивач також надав платіжну інструкцію № СЦ00086132 від 10.03.2026.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст. 26, ч.ч. 1, 3 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі№ 922/445/19.
Частиною 5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на викладене та за відсутності заперечень відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі з відповідача.
За такого суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 137, 141, 246, 264, 265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Оболонкової Юлії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 488/5840/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Суддя: Я.В. Щеглова