Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2414/25
Провадження № 2/382/286/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 березня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі судового засідання Матвієнко Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/2415/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 35724,50 грн, підписаними електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який надсилався на його номер мобільного телефону, відповідно до вимог Закону України " Про електронну комерцію".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачкою був укладений кредитний договір № 73859445. 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено факторингу № 27/03/25 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло такі права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (із додатковими угодами). Відповідно до витягу із реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 року, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23392,00 грн, з яких 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 368,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 13824,00 грн сума заборгованості за пенею; 1200,00 грн комісія за надання позики, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

А також, що 08 грудня 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачкою був укладений кредитний договір № 8451977. 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 27/03/25 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло такі права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (із додатковими угодами). Відповідно до витягу із реєстру боржників № 3 від 23.04.2025 року, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12332,50 грн, з яких 7700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24,65 грн - сума заборгованості за відсотками; 4250 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування; 357,85 грн комісія за надання позики, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Виходячи з цього та невиконання відповідачем умов кредитних договорів та договорів позики, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області Савчака С. П. від 06.11.2025 року відкрито провадження у справі до розгляду та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 21.11.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 382/2414/25, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя № 2378/0/15-25 від 11.11.2025 року достроково закінчено відрядження судді Савчака С. П. до Яготинського районного суду Київської області. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року справу розподілено на суддю Нарольського М. М. Ухвалою від 27.11.2026 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Відповідач в судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд зазначає таке.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідач відзив на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Відповідач про поважність причин не з`явлення суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив, без постановлення окремого документу, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа/кредитодавець/зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що протягом 2024 року відповідачем в порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію" укладено ряд кредитних договорів та договорів позики з різними фінансовими установам.

В подальшому, на підставі договорів факторингу, укладеними з позивачем, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за вказаними договорами.

Так, 07 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем був укладений кредитний договір № 73859445. Кредитний договір підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 40387. Предметом договору позики є 8000 грн, строк дії договору - 30 дні, процентна ставка - 0,250% на день; комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1200 грн). Відповідно до наданої інформації АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», вбачається, що згідно руху коштів по карті відповідача 07.11.2024 на картку НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_1 , було зараховано кошти в сумі 8000 грн, згідно договіру № 73859445 від 07.11.2024 року. Встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 27/03/25, та 27.03.2025 додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає позивачу за плату, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу із реєстру боржників № 4 від 23.04.2025 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 73859445 від 07.11.2024 року на суму 23392 грн, в тому числі 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 368 грн - сума заборгованості за відсотками, 13824 грн заборгованість за пенею, 1200 грн заборгованість за комісією за надання позики.

Також, 08 грудня 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем був укладений кредитний договір № 8451977. Кредитний договір підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 045764. Предметом договору позики є 8500 грн, строк дії договору - 30 днів, процентна ставка - 0,01% на день, комісія за надання кредиту 4,21% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 357,85 грн). Відповідно до копії листа ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС" № КД-000062229/ТНПП від 14.10.2025 року вбачається, що 08.12.2024 року, отримувач Тесленко Олег - ЕПЗ номер НОМЕР_2 , отримав кошти на суму 8500 грн, номер платежу: 815b8dc9-f6be-4631-ac82-f7aaef5fde24. Відповідно до наданої інформації АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», вбачається, що згідно руху коштів по карті відповідача 08.12.2024 на картку НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_1 , було зараховано кошти в сумі 8500 грн, згідно договіру позики № 8451977 від 08.12.2024 року. Встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 27/03/25, та 27.03.2025 додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 27/03/25, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає позивачу за плату, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу із реєстру боржників № 3 від 23.04.2025 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 8451977 від 08.12.2024 року на суму 12332,50 грн, в тому числі 7700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24,65 грн - сума заборгованості за відсотками, 4250 грн заборгованість за понадстрокове користування позикою, 357,85 грн заборгованість за комісією за надання позики.

Звертаючись до суду позивач зазначив, що після укладення договорів факторингу відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов укладених кредитних договорів та договорів позики не вчиняв, заборгованість не погасив.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Частина 3 ст. 11 до ЗУ "Про електронну комерцію" визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

З матеріалів справи вбачається, що укладені з відповідачем договори відповідають вимогам закону, умови договорів з боку кредитодавців та позикодавців виконані, грошові кошти відповідачу надані.

В свою чергу, відповідач умови договору не виконує, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач не надав будь-яких доказів, що карткові рахунки зазначені в договорах не належать відповідачу, та що на ці картки не було отримано коштів. Крім цього, ставлячи під сумнів перерахування коштів саме за заявленими в позові договорами, відповідач на спростування цих обставин доказів укладення ним будь-яких інших правочинів у відповідний період не надав. Також, вважаючи наданий позивачем розрахунок неналежним та необґрунтованим, відповідач власного контррозрахунку за договорами не надав.

Суд також зазначає, що доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. Доказів звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно відповідача шахрайських дій матеріали справи не містять, відповідачем не подані.

Враховуючи викладене, кредитним товариством та позичальником при укладенні кредитних договорів було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цього договору, позичальником підтверджено електронним підписом, що він ознайомлений з умовами кредитування та згодний з ними, кредитні договори, додлатки до них укладені в електронній формі у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що умови кредитування відповідач не розумів та не погодив, а інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів" не отримав; матеріали справи не містять будь-яких письмових заперечень щодо умов кредитування, строків тощо.

Відповідач не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі, однак не подав належних письмових доказів сплати заборгованості.

Щодо нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом за договором № 8451977 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10.5.1 кредитного договору № 8451977 від 08.12.2024 року сторонами було досягнуто згоди про те, що якщо сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, то за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі, визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування.

Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було погоджено, що у випадку використання відповідачем кредитних коштів понад встановлений у договорі строк (у даному випадку після 15.01.2025 року) буде здійснюватися нарахування процентів за понадстрокове їх використання за щоденною процентною ставкою у розмірі 5% від суми фактичного залишку кредиту.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» здійснювало нарахування процентів за понадстрокове використання відповідачу кредитних коштів у період з 07.01.2025 по 17.01.2025 року.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що в постанові ВП ВС від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

За обставин даної справи право ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувати проценти за правомірне використання ОСОБА_1 кредитних коштів припинилося 07.01.2025 року, коли закінчився строк кредитування. З 08.01.2025 року відбулося прострочення ОСОБА_1 виконання свого грошового зобов`язання, тобто почалося неправомірне користування кредитними коштами.

Неправомірне використання кредитних коштів обумовлює виникнення охоронних правовідносин, у межах яких права, свободи та законні інтереси кредитодавця захищаються положеннями ст. 625 ЦК України або за рахунок способів забезпечення виконання зобов`язання, що передбачені договором.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що положеннями п. 10.5.1 кредитного договору № 8451977 від 08.12.2024 року передбачено міру відповідальності ОСОБА_1 за прострочення грошового зобов`язання (понадстрокове користування кредитом), яка за своїм змістом повністю відповідає диспозиції ч. 3 ст. 549 ЦК України, тобто є за своїю суттю неустойкою, оскільки передбачає нарахування процентів на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення в якості відповідальності.

Аналогічний підхід щодо тлумачення умов кредитного договору та з`ясування справжньої правової природи положень договору, якими визначено нарахування процентів після закінчення строку кредитування, висвітлено у постанові ВП ВС від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, а також у постанові ВС від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги щодо договору № 8451977 від 08.12.2024 року, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8082,50 грн: а саме 7700 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 24,65 грн сума заборгованості за відсотками, 357,85 грн комісії за надання кредиту. В іншій частині відмовити.

Щодо нарахування пені за договором №73859445 суд зазначає наступне.

Згідно із п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан дія якого, на момент розгляду справи не припинений.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 13824 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги щодо договору № 73859445від 07.11.2024 року, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9568 грн: а саме 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 368 грн сума заборгованості за відсотками, 1200 грн комісії за надання кредиту. В іншій частині відмовити.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

На підставі цього суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

В частині нарахованих до стягнення основного боргу, відсотків та комісії за надання, суд враховує принцип змагальності сторін, який полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення заборгованості в загальному розмірі 17650,50 грн. В іншій частині в позові необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 265, 268, 279-284, 289, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 17650,50 грн заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 1496,05 грн судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст підписано 17.03.2026.

Суддя М. М. Нарольський