Провадження № 2-з/466/29/26
У Х В А Л А

13 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі с/з Солиган М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Скрибка Ігоря Юрійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про усунення порушень умов трудового договору (контракту), -

встановив:

в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про усунення порушень умов трудового договору (контракту).

05.03.2026р. через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скрибка І.Ю. подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу в.о. ректора Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького № 853/к/тр від 31.08.2023 «Про розподіл навчального навантаження науково-педагогічним працівникам на 20232024 навчальний рік» в частині пункту 63 (кафедра терапевтичної стоматології), що стосується ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі, та заборонити відповідачу вчиняти дії щодо подальшої реалізації зазначеного наказу в оскаржуваній частині на період розгляду справи,яку отримано судом 09.03.2026.

В обґрунтування заяви зазначає, що у ЛНМУ ім. Данила Галицького відбувається масштабна реорганізація. У 2025 році змінено організаційно-правовий статус університету, він набув статусу державного неприбуткового підприємства, з 2026 року заплановано його трансформацію в акціонерне товариство. У зв`язку з цим уже розпочато процеси об`єднання кафедр; зміни структури університету; перерозподілу ставок та навчального навантаження; скорочення або оптимізації посад.

У даному випадку реорганізація університету та зміна його організаційно правового статусу створюють реальний ризик неможливості фактичного поновлення позивача на попередніх умовах у разі задоволення позову.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити реальне виконання рішення суду.

11.03.2026р. через систему «Електронний суд» представник відповідача ЛНУ імені Данила Галицького Мікуш З.В. подала заперечення на клопотання про забезпечення позову, мотивуючи тим, що представником позивача не обґрунтовано наявність об`єктивних доказів та пояснень, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів, істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без вжиття таких заходів, оскільки у разі задоволення позовних вимог, позивачу буде відновлено попередній розмір навчального навантаження.

Станом на 01 березня 2025 року завершилася реорганізація Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького шляхом перетворення його у державне некомерційне підприємство «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» на підставі наказу МОЗ України від 10.12.2024 № 2064 "Про реорганізацію Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького».

Зміна найменування юридичної особи не передбачає реорганізації чи припинення її діяльності. А тому посилання представника позивача на те, що «масштабна реорганізація» несе ризик «унеможливлення фактичного поновлення на попередніх умовах навіть у разі задоволення позову» не відповідає дійсності з огляду на те, що така вже завершена.

Крім того, 12 жовтня 2024 року між Університетом та ОСОБА_1 закінчився трудовий договір, про що прийнято наказ Університету від 08.10.2024р. №428/кз/тр «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 », яким позивача звільнено за ч.2 ст.36 КЗпП України.

Відтак твердження представником позивача про те, що «розгляд справи без зупинення дії наказу позбавляє позивача повноцінної можливості реалізовувати науково-педагогічну діяльність; обмежує доступ до наукових проєктів; негативно впливає на професійну репутацію; створює перешкоди у підтриманні наукового рівня.» є таким, що не відповідає дійсності з огляду на відсутність трудових відносин між сторонами спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скрибка І.Ю. про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Між тим, посилаючись на неможливість у подальшому виконання рішення суду у даній справі, представник позивача просить зупинити дію оскаржуваного наказу, що дасть можливість позивачу поновитись на попередніх умовах праці у разі задоволення позову.

Тобто, позивач шляхом забезпечення позову про визнання протиправним та скасування наказу просить зупинити дію цього ж наказу. Задоволення такої заяви є нічим іншим як винесення рішення до розгляду справи по суті без її вирішення.

Відповідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, з метою правильного застосування норм закону роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скрибка І.Ю. про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу в.о. ректора Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького № 853/к/тр від 31.08.2023 «Про розподіл навчального навантаження науково-педагогічним працівникам на 20232024 навчальний рік» в частині пункту 63 (кафедра терапевтичної стоматології), що стосується ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 209, 258-260, 353,354ЦПК України, суд,

постановив:

У вжитті заходів забезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скрибка І.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про усунення порушень умов трудового договору (контракту) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. В. Свірідова