Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/21/26
Номер провадження2/711/892/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Чернявського А.Л.,

представника відповідача Конопадської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною відмовою у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чернявський Анатолій Леонідович, через підсистему «Електронний суд», звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради моральну шкоду, завдану незаконною відмовою у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, в розмірі 242 116 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради.

Батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю першої групи, потребує постійного догляду та допомоги. Позивач живе разом із батьком та здійснює за ним постійний догляд.

21.08.2023 позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою та доданими до неї документами про призначення компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі. Комісією департаменту здійснено обстеження сім`ї та комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг щодо ОСОБА_2 та складено висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, у якому встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг для догляду, оскільки сума балів становить 58, а відтак, якщо за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб сума балів становить більше ніж 54 бали, то згідно з додатком до Порядку, особа не потребує надання соціальних послуг з догляду.

У зв`язку з цим, відповідачем 13.03.2024 прийнято рішення, яким визначено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг для догляду, тому позивач не має права на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, протиправною, звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.03.2024 про відмову у призначенні позивачу компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі; зобов`язати відповідача призначити з 13.03.2024 компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі відповідно до постанови КМУ від 23.09.2020 №859.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі №580/8614/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 13.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, а також зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 про призначення компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2025 у справі №580/8614/24 апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 залишено без змін.

На виконання вказаних вище рішень адміністративних судів у справі № 580/8614/24 рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 02.05.2025 позивачу було призначено компенсацію фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі щодо догляду за ОСОБА_2 , за період з 01.08.2023 до 31.12.2023 у щомісячному розмірі 1539,00 грн та за період з 01.01.2024 до 31.07.2024 у щомісячному розмірі 1870,00 грн.

Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 24.04.2025 позивачу було призначено компенсацію фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі щодо догляду за ОСОБА_2 , за період з 01.05.2025 по 30.06.2026 у щомісячному розмірі 559,00 грн.

Водночас, у мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначає, що в період часу з 01.08.2024 по 30.04.2025 ОСОБА_1 компенсація фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі щодо догляду за ОСОБА_2 , не призначалася та не виплачувалася.

У зв`язку з цим, позивач у позові констатує, що в період часу з 21.08.2023 (дата звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення компенсації) до 02.05.2025 (дата винесення відповідачем рішення про призначення компенсації на виконання рішення суду), позивач незаконно та з вини відповідача не отримував передбачену законом компенсацію фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі щодо догляду за ОСОБА_2 , внаслідок чого йому заподіяно моральну шкоду.

Також позивач у позові зазначає про те, що факт незаконності відмови Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у призначенні йому компенсації як фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, встановлено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 580/8614/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2025 у справі № 580/8614/24.

Крім того позивач зазначає про те, що він неодноразово звертався до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради та посадових осіб Черкаської міської ради за захистом порушеного права на отримання компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі. Зі змісту відповідей Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради та інших органів і посадових осіб Черкаської міської ради вбачається дії відповідача, які призвели до незаконної відмови позивачу у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, мали систематичний та цілеспрямований характер.

Так, із листа заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради А. Чубіної від 25.01.2024 комісією Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради при повторному визначенні потреби ОСОБА_2 у постійному догляді було змінено оцінку такої потреби із 73 балів до 61,5 балів, хоча об`єктивних змін стану здоров`я ОСОБА_2 та його соціально-побутових умов не відбулося.

Листом від 17.04.2024 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради М. Гаркавої позивачу було повідомлено, що «для проведення відповідного обстеження за місцем проживання, чинним законодавством України не передбачено необхідність залучення представника закладу охорони здоров`я», з чого випливає, що під час вирішення питання про наявність підстав для призначення позивачу компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, стан здоров`я ОСОБА_2 відповідачем взагалі був залишений поза увагою.

У цьому контексті позивач звертає увагу суду на те, що листом від 30.05.2024 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради М. Гаркавої, наданим у відповідь на звернення позивача від 02.05.2025, фактично констатовано ігнорування Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради рекомендацій Мінсоцполітики під час розгляду питань призначення компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі.

Наведені вище обставини, на думку позивача, підтверджують, що Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, діяв не тільки незаконно, а й цілеспрямовано тлумачив чинне законодавство на шкоду законним інтересам позивача.

Незаконне позбавлення позивача права на отримання компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, поставило його у особливо скрутне матеріальне становище, оскільки згідно з довідками Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради ОСОБА_1 отримував державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі, яка у період з грудня 2023 року по листопад 2024 року не перевищувала 1 384,92 грн, а у період з грудня 2024 року до травень 2025 року 1 598,00 грн.

У зв`язку з цим, позивач робить висновок, що протиправна відмова відповідача у призначенні йому компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, призвела до надмірних втрат його сімейного бюджету, що спричинило сильні душевні хвилювання, відчуття незахищеності, невпевненості у завтрашньому дні та страждань від кричущої соціальної несправедливості. Внаслідок цього у позивача розвинулися хвороби, зокрема неврологічного та кардіологічного характеру, що підтверджується випискою із медичної картки ОСОБА_1 від 13.08.2025 та консультативним висновком кардіолога від 10.09.2024.

Також позивач акцентує увагу суду на тому, що заподіяння позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок незаконної відмови у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, мало триваючий характер і розпочалося із прийняття Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради рішення від 13.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, та закінчилося 02.05.2025, коли рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради позивачу, на виконання судових рішень, було призначено компенсацію фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі щодо догляду за ОСОБА_2 .

Таким чином, загальна тривалість порушення відповідачем права позивача на отримання компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, за підрахунками останнього, складає 14 місяців (з березня 2023 року по квітень 2025 року включно).

У зв`язку з цим, позивач вважає розумним та справедливим визначити розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, у розмірі подвійної мінімальної заробітної плати за кожний місць заподіяння моральної шкоди. Виходячи з цього, загальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок незаконної відмови, останній оцінює в розмірі 224 116,00 грн (2 х 8 647,00 х 14 = 242 116,00), який і просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною відмовою у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначений о 09 год 00 хв 09 лютого 2026 року (а.с.44-45).

20 січня 2026 року Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради був поданий відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди (вхідний №2363/26, а.с.50-54).

Заперечення проти позову відповідач обгрунтовує тим, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі №580/8614/24 департаментом було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 про призначення компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, та прийнято рішення про призначення компенсації з 01.08.2023 до 31.07.2024.

У період з 01.08.2024 до 29.05.2025 ОСОБА_1 не подавав до департаменту заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та необхідні для призначення компенсації документи.

Проте, як зазначає відповідач у мотивувальній частині відзиву, позивачем не наведено у позові чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Аналізуючи висновки щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №815/7401/16 та від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, відповідач у відзиві констатує, що для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Натомість позивачем, на переконання відповідача, таких обставин не підтверджено та не надано доказів спричинених йому моральних страждань.

У зв`язку з цим, відповідач робить висновок, що сукупність всіх передумов, з якими закон пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди, у даному випадку відсутня, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

25 січня 2026 року представником позивача адвокатом Чернявським А.Л. подана відповідь на відзив, у прохальній частині якої цей учасник справи просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі (вхідний №3079/26, а.с.58-62).

Здійснюючи аналіз заперечень відповідача проти позовних вимог, що викладені у відзиві на позовну заяву, представник позивача у відповіді на відзив зазначає про те, що доводи відповідача є безпідставними, засновуються на довільному тлумаченні ним норм матеріального та процесуального права та релевантної судової практики та не можуть бути взяті до уваги під час розгляду справи.

Також представник позивача звертає увагу суду на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти наявності підстав для відшкодування моральної шкоди взагалі, при цьому жодним чином не заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню.

У зв`язку з цим, на переконання представника позивача, наявні у справі № 711/21/26 докази підтверджують наявність підстав для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, а розмір такого відшкодування відповідачем не заперечується, а тому підстави та процесуальні можливості для зменшення розміру стягуваної на користь позивача моральної шкоди за обставинами справи - відсутні.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.02.2026 оголошено перерву в розгляді справи до 14 год 10 хв 10.03.2026 (а.с.70).

У судовому засіданні, що відбулося 09.02.2026 позивач ОСОБА_1 , а його представник адвокат Чернявський А.Л. у судовому засіданні 10.03.2026, позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що викладені у позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити, стягнувши з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради моральну шкоду, завдану незаконною відмовою у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, в розмірі 242 116 грн. Додатково позивач ОСОБА_1 суду повідомив, що батько його хворіє, починаючи з 2010 року, у зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги. Позивач неодноразово звертався як до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, так і безпосередньо до посадових осіб виконавчого комітету Черкаської міської ради, із заявами про призначення компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, проте така компенсація була призначена лише після ухвалення Черкаським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі №580/8614/24, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду.

Представник відповідач Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради за довіреністю Конопадська В.О. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково суду повідомила, що розрахунок моральної шкоди відповідач вважає значно завищеним і необгрунтованим, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають

10 березня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 00 хв 17 березня 2026 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Чернявського В.Л., висловлені як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію відповідача Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, висловлену у відзиві на позовну заяву, а також процесуальну позицію представника відповідача ОСОБА_3 , що проголошена у вступному слові, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи безтерміново, починаючи з 18.05.2023, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №055649 від 18.05.2023 (а.с.12).

Із рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі ДСП ЧМР) про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 31.07.2023, у взаємозв`язку висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг №17 від 27.07.2023, суд встановив за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , немає права на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки сума балів індивідуальних потреб від 63 і вище (а.с.13, 13 зворот).

Також із рішення ДСП ЧМР про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 28.09.2023, у взаємозв`язку висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг №23 від 26.09.2023, суд встановив за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , немає права на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки сума балів індивідуальних потреб 61,5 (а.с.14, 14 зворот).

Із рішення ДСП ЧМР про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 30.10.2023, у взаємозв`язку висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, суд встановив за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , немає права на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.15, 16 зворот).

Крім того з рішення ДСП ЧМР про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 13.03.2024, у взаємозв`язку висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг №6 від 12.03.2024, суд встановив за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , немає права на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки сума балів індивідуальних потреб 58 (а.с.16, 17).

Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024, що ухвалене в адміністративній справі №580/8614/24, провадження в якій було відкрите на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Цим судовим рішенням позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради було задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасоване рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 13.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі; зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2023 про призначення компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

Підставою для ухвалення Черкаським окружним адміністративним судом рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради стало те, що висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг щодо ОСОБА_2 , який складений 12.03.2023 - суперечить медичним показникам та медичним документа, які слід враховувати при вирішенні питання про його потребу в отриманні соціальних послуг (а.с.18-20).

Суд перевірив факт набрання рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 в адміністративній справі №580/8614/24 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 16 квітня 2025 року (реєстраційний номер рішення: 122741771).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд зробив висновок, що протиправність рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 13.03.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі, доказуванню не підлягають, оскільки встановлена рішенням суду в адміністративній справі №580/8614/24, що набрало законної сили.

Із рішення ДСП ЧМР про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 02.05.2025 суд встановив, що ОСОБА_1 призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, в розмірі 1539 грн, починаючи з 01.08.2023 до 31.12.2023, та 1870 грн, починаючи з 01.01.2024 до 31.07.2024 (а.с.24).

Також із рішення ДСП ЧМР про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 24.06.2025 суд встановив, що ОСОБА_1 призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, в розмірі 559 грн, починаючи з 01.05.2025 до 30.04.2026 (а.с.25).

Із довідки про отримання (неотримання) допомоги №1797/10-01.2.02 від 29.07.2025 суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та йому призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, починаючи з 01.08.2023 до 31.12.2024; за період з грудня 2023 року до грудня 2024 року загальний розмір, нарахованої ОСОБА_1 допомоги, складає 17505,52 грн (а.с.26).

Крім того з довідки про отримання (неотримання) допомоги №1725/10-01.2.02 від 17.07.2025 суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та йому призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, починаючи з 01.01.2025 до 30.06.2025; за період з грудня 2024 року до травня 2025 року загальний розмір, нарахованої ОСОБА_1 допомоги, складає 9588 грн (а.с.26 зворот).

Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив консультативний висновок кардіолога від 10.09.2024 та виписку із медичної карти амбулаторного хворого №56280 від 13.08.2025, зі змісту яких встановив, що у вересні 2024 року та в серпні 2025 року ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до медичних фахівців КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.27,28).

Із консультативних заключень невропатолога від 23.08.2024 та від 16.09.2024, а також оглядів терапевта (сімейного лікаря) від 23.04.2024, 01.04.2024, 14.03.2024, 20.05.2024, 19.06.2024, 05.08.2024 та 23.08.2024 суд встановив, що ОСОБА_1 як син ОСОБА_2 неодноразово звертався як до лікаря-невропатолога, так і до сімейного лікаря у зв`язку незадовільним станом здоров`я останнього, обумовленого інфарктом мозку (а.с.29, 29 зворот, 30, 30 зворот, 31).

Із засобів доказування, що містяться на а.с.32-36, суд встановив, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до виконавчого комітету Черкаської міської ради, в тому числі і до його посадових осіб, із заявами про надання обгрунтованих пояснень щодо відмови у призначенні йому компенсації з догляду на непрофесійній основі на які щоразу отримував відповіді.

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вимога ефективності судового захисту, закріплена в національному законодавстві, узгоджується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо, якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Частиною 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Абзацом 2 ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Частиною 1 ст.1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що є джерелом національного законодавства (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 18966/02, рішення у справі «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, заява № 41984/98).

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (рішення у справі «Антипенко проти російської федерації» від 15 жовтня 2009 року, заява № 33470/03, постанова у справі «Пшеничний проти російської федерації» від 14 лютого 2008 року, заява № 30422/03).

Із матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі №580/8614/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 13.03.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, визнане протиправним та скасоване.

Тобто, рішенням суду встановлено, що порушення прав позивача на призначення компенсації як фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, сталося в результаті прийняття протиправного рішення Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради від 13 березня 2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що факт спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок прийняття незаконного (протиправного) рішення Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради як органом місцевого самоврядування від 13 березня 2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнав душевних страждань та переживань, знайшов своє підтвердження.

На переконання суду, прийняття протиправного рішення Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради є достатньою та самостійною підставою для висновку про те, що позивачу завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя позивачем, який змушений був звертатися за захистом свого права до суду з метою доведення протиправності, прийнятого відповідачем рішення.

Саме по собі відновлення становища позивача, яке існувало до порушень його прав, шляхом ухвалення Черкаським окружним адміністративним судом рішення в справі №580/8614/24 на його користь, не може йому компенсувати немайнових втрат, оскільки позивач був змушений звертатися до суду, а отже він дійсно був змушений докладати зусиль для організації свого життя, та вочевидь відчуває безпорадність і пригніченість від таких дій саме від органу місцевого самоврядування, який має належно виконувати покладені на нього обов`язки.

З огляду на викладене, суд відхиляє заперечення відповідача щодо задоволення позовних вимог з призми того, що позивачем не підтверджено та не надано доказів спричинених йому моральних страждань.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом із мотивувальної частини позовної заяви, а також із пояснень як позивача, так і його представника у судовому засіданні, завдання моральної шкоди позивач пов`язує із тим, що він незаконно та з вини відповідача не отримував, передбачену законом компенсацію фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, щодо догляду за ОСОБА_2 ; протиправна відмову у призначенні позивачу означеної компенсації призвела до надмірних втрат його сімейного бюджету, що спричинило сильні душевні хвилювання, відчуття незахищеності, невпевненості у завтрашньому дні та страждань від кричущої соціальної несправедливості; погіршення стану здоров`я батька позивача, яке мало місце одночасно з протиправними діями відповідача, додатково посилило душевні хвилювання позивача.

На переконання суду, будь-яка людина відчуває достатньо сильні душевні страждання внаслідок протиправного прийняття щодо неї акту індивідуальної дії, яким є, зокрема, рішення про відмову в призначенні компенсації як фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі.

Згідно керівних роз`яснень, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У зв`язку з цим, суд, керуючись положеннями статті 23 ЦК України, з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшов висновку про визначення моральної шкоди в розмірі 8 000 грн, що підлягає стягненню з відповідача. На переконання суду, саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідатиме отриманим позивачем ОСОБА_1 моральним стражданням, а також вимогам розумності та справедливості.

Суд відхиляє твердження позивача, викладене в мотивувальній частині позовної заяви про те, що внаслідок протиправної відмови відповідача у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, у позивача розвинулися хвороби неврологічного та кардіологічного характеру, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів означеним обставинам. Згідно ж положень ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас суд відхиляє розрахунок розміру моральної шкоди, що наведений позивачем у мотивувальній частині позовної заяви, який розрахований з призми подвійного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць порушення відповідачем права позивача на отримання компенсації фізичній особі, яка надає послуги з догляду на непрофесійній основі, з огляду на таке.

На відміну від шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, мінімальний розмір якої визначено у диспозиції ч.3 ст.13 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» № 266/94-ВР від 01.12.1994, мінімальний розмір моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування, чинним законодавством не визначений.

У зв`язку з цим, саме до компетенції суду віднесено визначення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що спричинена, зокрема органом місцевого самоврядування фізичній особі внаслідок прийняття незаконного рішення, з призми характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, що узгоджується з керівними роз`ясненнями, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Оскільки мінімальний розмір моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, чинним законодавством не визначений, зокрема і з призми подвійного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць порушення прав позивача, зумовлених прийняттям такого рішення, беручи до уваги, що саме до компетенції суду належить визначення розміру моральної шкоди в означених правовідносинах, тому суд, керуючись положеннями статті 23 ЦК України, з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшов висновку про визначення моральної шкоди в розмірі 8 000 грн.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 8000 грн. У іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судового збору, то суд зазначає про таке.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2026 року встановлено в розмірі 3328 гривень 00 копійок.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У зв`язку з цим, за подачу позовної заяви позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 1 936,93 грн (242 116 грн (ціна позову) х 0,01 = 2421,16 грн; 2421,16 грн х 0,8 = 1936,93), оскільки 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 х 0,4 = 1331,20 грн,) є меншим, аніж 1% ціни позову.

Водночас від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.37).

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вказаних обставин та приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями ч.6 ст.141 того ж Кодексу та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, який мав бути сплачений, однак не був сплачений у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3,3% від ціни позову (8000 грн / 242 116 грн)), тобто в сумі 63,92 грн (1936,93 грн х 0,033).

Керуючись ст. 19, 56 Конституції України, ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 244, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною відмовою у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконною відмовою у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає послуги на непрофесійній основі, в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень .

Стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь держави 63 (шістдесят три) гривні 92 (дев`яносто дві) копійки судового збору.

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17 березня 2026 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, , місцезнаходження: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307.

Головуючий: О. В. Петренко