ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2026 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/17546/25

Номер провадження: 22-ц/819/415/26

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2026 року (під головуванням судді Кузьміної О.І.), у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 17.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4480242 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 2500 грн; згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 17.03.2024 року по 12.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. А пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % у день.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 2500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ «Універсал Банк» , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».

Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог товариство зазначило, що зарахування коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору про організацію переказу коштів між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», оскільки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не є банківською установою та позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнта. За інформацією у листі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», відповідно до зазначеного договору №4480242 від 17.03.2024 року було успішно перераховано грошові кошти в сумі 2500 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 .

25.11.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.

За таких обставин до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4480242 від 17.03.2024 року загальна сума заборгованості склала 17665,82 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 2487,25 грн., заборгованість за процентами, яка нарахована у відповідності до пункту 1.4.1 Договору за період з 17.03.2024 року по 25.11.2024 року -13 928,57 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 1250 грн.

Відповідно до умов строк дії договору №4480242 становить 360 днів з 17.03.2024 року по 12.03.2025 року, станом на дату укладання Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року, строк дії кредитного договору не закінчився. Таким чином, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» з дати факторингу 25.11.2024 року донараховано відсотки (106 календарних днів).2487,25*2,5%=62,18125 грн*106 календарних дні=6591,2125 грн.

Після укладення Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ані на рахунок ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунок первісного кредитора.

Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4480242 від 17.03.2024 року на загальну суму 23007,03 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту -2487,25 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 13 928,57 грн., 6591,2125 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські Фінансові Операції».

Посилаючись на норми ст.625 ЦК України та ст.265 ЦПК України позивач просив органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Суд ухвалив:

- Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» ( місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2; ) заборгованість загальною сумою 4974,50 грн. (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят чотири гривні 50 копійок), з яких 2487,25грн - сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 2487,25грн. заборгованість за процентами;

- Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» ( місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2; код ЄДРПОУ 4096689) сплачений судовий збір 523,76грн.(п`ятсот двадцять три гривні 76 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок);

- В решті вимог відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Українські Фінансові Операції» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість зі сплати процентів за Договором N 4480242 від 17.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в загальній сумі 11 727,39 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу послалася на наступні обставини:

- Суд першої інстанції помилково застосовував висновки Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду та Конституційного Суду України не врахував критерій подібності даних правовідносин, що виключає застосування таких висновків у межах даного спору. Суд першої інстанції застосовуючи висновки Верховного Суду в іншій інтерпретації та не звернув увагу на наявність поденного розрахунку заборгованості згідно договору і не здійснив його перерахунок, а на власний розсуд визначив розмір процентів. Крім того, предметом Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 7-рп/2013, на яке посилається суд першої інстанції, було правове дослідження встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами, при цьому предмет спору у даній справі не є стягнення неустойки.

- з урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мають нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %, з 21 серпня 2024 року по 21 січня 2025 року - в розмірі денної процентної ставки не більше 1%. Однак, суд здійснив розрахунок процентів без урахування зазначених вище законодавчих вимог. Враховуючи законодавчі обмеження щодо денної відсоткової ставки, розмір процентів склав би: За період: 17.03.2024 по 22.04.2024 2,5 %; 2 487,25 * 36 днів * 2,5% = 2 238,53 грн. За період: 23.04.2024 по 20.08.2024 1,5 %; 2 487,25 * 119 днів * 1,5 % = 4 439,74 грн. За період: 21.08.2024 по 12.03.2025 1 %; 2 487,25 * 203 дня * 1 % = 5 049,12грн.А загальний розмір процентів за Договором N 4480242 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.03.2024 за період із 17.03.2024 р. по 12.03.2025 складає: 2 238,53 + 4 439,74 + 5 049,12 = 11 727,39 грн., що помилково не було враховано судом першої інстанції.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, виснував, заявлений до стягнення розмір процентів за кредитним договором підлягає зменшенню з 20519,7825 грн. до 2487,25грн., що відповідатиме вищезазначеним принципам розумності, справедливості та пропорційності.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, наступне.

17.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4480242 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором та погодили умови договору.

Сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту 2500,00 грн (п. 1.2 договору); строк кредиту 360 днів ( п. 1.3 договору) з 17.03.2024 року по 12.03.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 2.5% та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (22 500,00/2 500,00)/360x100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях (п.1.3) 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: Якщо Клієнт до 15.04.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. (п.1.4 Договру).

Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 2500,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ «Універсал Банк» , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», про що свідчить довідка платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна» про успішне перерахування коштів.

Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами, згідно розрахунку заборгованості за Договором № 44480242 від 17.03.2024 року у період з 17.03.2024 року по 25.11.2024 року включно, у розмірі 13928,57грн.

25.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.

До позивача, відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 44480242 від 17.03.2024 року у загальному розмірі 17665,82 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 2487,25 грн., заборгованості за процентами 13928,57 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 1250,00грн.

Позивачем в межах строку дії Договору, з дати факторингу 25.11.2024 року нараховано відсотки за (106 календарних днів). 2487,25 грн * 2,5 % = 62,18125 грн* 106 календарних дні = 6591,2125 грн., загальна заборгованість відповідача за процентами, визначена позивачем, становить 13928,57 грн. +6591,2125грн. =20519,7825 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Даним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».

Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.

Оскільки договір № 4480242 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений 17.03.2024 року, тобто після набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідачки не могла перевищувати 1 %.

При цьому, положення ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», внесені згідно із Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, не вказують на недійсність або нікчемність умов договору про надання споживчого кредиту, яким передбачаються умови про нарахування кредитором процентів за користування кредитом в розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки (1 %). Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором про споживчий кредит, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження.

При цьому, укладаючи договір №4480242 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.03.2024 року, сторони визначили розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відповідачка не оспорювала укладення нею кредитного договору.

Відповідно, з огляду на оплатний характер договору про споживчий кредит, суд першої інстанції мав врахувати обмеження, визначені ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» та пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» та здійснити перерахування розміру процентів за користування, які могли бути нараховані ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за користування кредитом та стягнути її з відповідачки.

Підстави для застосування зниженою процентної ставки 0,01% за кожен день користування кредитом відповідно до пункту 1.4.2 Договору відсутні.

Таким чином відповідно до Договору №4480242 від 17.03.2024 року та вказаних вище вимог закону у період з 17.03.2024 року по 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати ставку 2,5% , у зв`язку з чим розмір процентів за користування кредитом становить 2 238,53 грн. (2487,25 *36 днів*2,5%).

За період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати ставку 1,5% та розмір процентів за користування кредитними коштами становить 4 439,74 грн. (2487,25*119 днів *1,5 %).

А за період з 21.08.2024 року по 12.03.2025 року максимальний розмір денної процентної ставки, не може перевищувати 1 % та розмір процентів за користування кредитом становить 5 049,12 грн. (2487,25*203 дня* 1%).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4480242 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 березня 2024 року в розмірі 14 214,64 грн., з яких:

2487,25 грн. - заборгованість по тілу кредиту,

11 727,39 грн. - заборгованість за процентами.

Суд попередньої інстанції зменшуючи розмір стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача послався на правову позицію, викладену у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23.

Проте, посилання суду першої інстанції на вказану вище постанову Верховного Суду, в якій наявне посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року №902/417/18, є помилковим оскільки у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року зазначено наступне:

«З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

Аналіз наведених норм права та обставин справи не надають суду право зменшити розмір відсотків встановлених кредитним договором, з урахуванням застосування до них розміру, визначеному Законом України «Про споживче кредитування».

У спірних правовідносинах, з урахуванням вищенаведеного, не можуть бути застосовані вимоги пункту 5 частини3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині визначення розміру відсотків.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю " Українські Фінансові Операції " звернулося до суду з позовом про стягнення із відповідача кредитної заборгованості у розмірі 23007, 03 грн.., за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмір 2422, 40 грн, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 14 214,64 грн., тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1496 грн 65 коп. (61,78 % задоволених позовних вимог), і відповідно зменшити стягнуту судом суму судового збору.

Відповідно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2244 грн. 83 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 січня 2026 року в оскаржуваній частині змінити, збільшивши визначений до стягнення загальний розмір заборгованості за кредитним договором №4480242 із суми 4974 грн.50 коп. до суми 14 214 грн. 64 коп., розмір заборгованості за процентами за користування кредитом із суми 2487 грн. 25 коп. до суми 11 727 грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви 1496 грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 2244 грн. 83 коп

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.П. Воронцова

В.В. Майданік