___________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3581/26
Провадження № 2-о/947/133/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Одеси

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши матеріали справи в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної реєстрації Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстанавлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника.

27 січня 2026 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Управління Державної реєстрації Одеської міської ради, про встановлення юридичного факту, а саме просить суд ухвалити рішення яким:

- встановити факт наявності описки у свідоцтві про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський-18» №7597 від 29 липня 1999 року по АДРЕСА_1 , а саме: замість правильного прізвища « ОСОБА_2 », вказано не вірно « ОСОБА_2 »;

- встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , а саме: свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський-18» №7597 від 29 липня 1999 року по АДРЕСА_1 , виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський-18» №7597 від 29 липня 1999 року по АДРЕСА_1 , виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999 року, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999 року, згідно розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 №789, йому ОСОБА_1 - належить квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до якого його призвіще вказано як « ОСОБА_2 », замість призвіща « ОСОБА_2 », що відповідає дійсності, отже призвіще заявника у правовстановлюючому документі не збігається з призвіщем позивача у паспорті громадянина України та іншими його правовстановлюючими документами.

У зв`язку з виявленням таких розбіжностей, заявник, з метою подальшої перереєстрації квартири, відповідно до вимог чинного законодавства, звернувся до Управління Державної реєстрації Одеської міської ради з питання внесення змін в свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а саме в частині написання його призвіща з « ОСОБА_2 » виправити на « ОСОБА_2 ». Втім, Управління Державної реєстрації Одеської міської ради внести такі виправлення відмовилось, та рекомендовано за вирішенням цього питання звернутися до суду.

Вважає, причиною написання призвіща « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 » людський фактор, неуважність працівників державних установ. Враховуючи вищевикладене, він звернувся до суду з даною заявою.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Скриль Ю.А.

Процесуальні дії та рух справи.

Ухвалою Київського районного суду від 02.02.2026 заяву ОСОБА_3 , зацікавлена особа: Управління Державної реєстрації Одеської міської ради, про встановлення юридичного факту, залишено без руху, для усунення недоліків, а саме: обґрунтувати, з якою метою заявник звертається до суду з відповідною заявою, конкретизувати мотивувальну частину заяви, щодо кількості вимог, доплатити судовий збір та надати суду квитанцію, надати відмову в перереєстрації квартири.

Ухвалою суду від 05.02.2026 виправлено описки, допущені при виготовленні судової ухвали від 02.02.2026 про залишення заяви у справі 947/3581/26 без руху.

11.02.2026 заявник надав заяву про усунення недоліків, заяву у новій редакції у якій просить суд ухвалити рішення яким встановити факт належності ОСОБА_1 , правовстанавлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18» №7597 від 29 липня 1999 року, виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789.

Ухвалою Київського районного суду від 13.02.2026 прийнято вказану заяву до розгляду, відкрито окреме провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій на задоволенні вимог наполягає та просить задовольнити в повному обсязі, а також розглянути справу без його участі

Заінтересована особа Управління Державної реєстрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 11.03.2026 за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встанволені судом фактичні обставини

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18» №7597 від 29 липня 1999 року, виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789, на праві сумісної власності заявнику належить квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до якого призвіще заявника вказано як « ОСОБА_2 », замість призвіща « ОСОБА_2 », що відповідає дійсності, отже призвіще заявника правовстановлюючом документі не збігається з призвіщем позивача у паспорті громадянина України та іншими його правовстановлюючими документами.

У зв`язку з виявленням таких розбіжностей, заявник, з метою подальшої перереєстрації квартири, відповідно до вимог чинного законодавства, звернувся до Управління Державної реєстрації Одеської міської ради з питання внесення змін в свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а саме в частині написання його призвіща з « ОСОБА_2 » виправити на « ОСОБА_2 ». Втім, Управління Державної реєстрації Одеської міської ради внести такі виправлення відмовилось, та рекомендовано за вирішенням цього питання звернутися до суду.

Вважає, причиною написання призвіща « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 » людський фактор, неуважність працівників державних установ. Враховуючи вищевикладене, він звернувся до суду з даною заявою.

Заявник у заяві стверджує, що наявність вищевказаної помилки у свідоцтві про право власності на квартиру утворює для нього труднощі в перереєстрації свідоцтва про право власності, також зазначена описка не надає йому можливості в повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, як власника.

Факт, належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18» №7597 від 29 липня 1999 року, виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789, заявнику ОСОБА_1 - підтверджується наступними документами:

- паспортом громадянина України ОСОБА_1 , серії Київським РВ УМВС України в Одеській області, виданого 07 жовтня 2002 року, в якому на 11 аркуші вказано реєстрацію місця його проживання: АДРЕСА_1 , копією картки платника податків ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , копією свідоцтво про укладання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у відділі РАГС Іллічівського району м. Одеси від 09.01.1968, актовий запис №20, копією свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18» №7597 від 29 липня 1999 року, виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789.

Мотиви суду

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному випадку, виключним способом захисту права заявників є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу про право власності на квартиру.

При цьому, суд установив, що вказані невідповідності написання прізвищ власників в свідоцтві про право власності на житло виникли по причині розбіжностей в перекладі з російської на українську мови.

Згідно із Законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку ст. 45, 46 ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

КЦС ВС у постанові від 20.09.2023 у справі № 756/5681/22 вказав, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.

У даному випадку заявник позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном, для реалізації законних прав та інтересів йому необхідно встановити, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18», належить ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».

Зі змісту статті 319 ЦПК України випливає, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки у судовому засіданні було встановлено, що при виготовленні свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18» №7597 від 29 липня 1999 року, виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789, була допущена помилка і призвіще заявника вказано « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 », що позбавляє заявника можливості в повній мірі розпоряджатися своїми правами, як власника, та з повною мірою реалізувати своє право розпоряджання належною йому власністю, заява є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 259, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної реєстрації Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстанавлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Приморський -18» №7597 від 29 липня 1999 року, виданого на підставі технічного паспорту від 02.07.1999, довідки ЖБК «Приморський-18» про виплату паю №20 від 16.07.1999, розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 29.07.1999 року №789, на ім`я « ОСОБА_2 ».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ю. А. Скриль