Справа № 296/4644/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі головуючого судді Шкирі В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення скарги на дії державного виконавця під час виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Корольовського районного суду міста Житомира перебувала цивільна справа №296/4644/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Наразі на виконанні Корольовського ВДВС перебуває ВП № 75741613 відкрите з приводу виконання виконавчого листа у справі №296/4644/24, що виданий Корольовським районним судом м.Житомира 20.06.2024 з приводу стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.05.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

09.03.2025 судом прийнято до провадження скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чайковської Р.А. на дії державного виконавця під час виконання рішення суду у справі №296/4644/24 та призначено її до розгляду на 30.03.2026.

Крім того ОСОБА_1 подав заяву про зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 75741613 (в порядку забезпечення скарги на дії дкржавного виконавця) в якій просить:

- зупинити примусове стягнення у виконавчому провадженні № 75741613 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду за його скаргою;

-заборонити Корольовському ВДВС проводити будь-які відрахування з виплат що надійшли(або надійдуть) від Державної прикордонної служби України (зокрема від в/ НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 ) як заборгованість за минулі періоди 2016-2023 роки до закінчення розгляду скарги по суті та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду.

Розглянувши заяву суд прийшов наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення примусового стягнення аліментів у виконавчому провадженні чи заборони проводити будь-які відрахування з виплат що надійшли (або надійдуть) як заборгованість за минулі періоди, роки до закінчення розгляду скарги по суті та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду.

Отже, суд не має правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги, використовуючи інститут цивільного процесуального права забезпечення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №752/26606/18, яка є обов`язковою для застосування судами нижчих інстанцій

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення та заборони вчинення певних дій у виконавчому провадженні № 75741613- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя В. М. Шкиря