Справа № 201/1477/26
Провадження № 2-н/201/375/2026
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16 березня 2026 року місто Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., ознайомившись із матеріалами заяви Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2026 року Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради звернулось до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 165 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.

16 лютого 2026 року від боржника до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній просив суд відмовити КП «Жилсервіс-5» ДМР у видачі судового наказу.

16 березня 2026 року до суду надійшла відповідь про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Пунктом 7 частини 1 статті 168 ЦПК України передбачено, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження і аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Отже, у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

З огляду на те, що подані заявником докази до заяви не підтверджують безспірність стягнення, а заява боржника взагалі спростовує таку безспірність, суд вважає що, заявником вимоги ст. 163 ЦПК України дотримані не були.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою заявою в порядку, вставленому цим розділом, після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев