Справа №: 398/66/26
провадження №: 2-з/398/14/26
УХВАЛА

Іменем України

"16" березня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє на підставі ордеру адвокат Зінченко Ганна Вікторівна, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, оформленим у вигляді розписки, від 09.05.2025 року в розмірі 568 396,46 грн та понесених судових витрат.

10.03.2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Зінченко Г.В. подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони власнику майна та будь-яким особам у тому числі приватним та державним нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, товарним біржам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, суборенду або позику чи позичку, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані із державною реєстрацією речових прав (зокрема, внесення змін та скасування), щодо земельних ділянок з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.6399 га, кадастровий номер :02:000:0028 (РНОНМ 203); для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.9966 га, кадастровий номер :02:000:0824 (РНОНМ 203); для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.5401 га, кадастровий номер :02:000:0823 (РНОНМ 203) до набрання рішенням суду законної сили. Заява обґрунтована тим, що ціна позову, про забезпечення якого просить позивач, є досить значною та становить 568 396,46 грн, а належне відповідачу майно, за рахунок якого можливо виконати рішення суду про стягнення боргу, на цей час вільне від будь-яких обтяжень. Отже, відповідач може здійснити відчуження власного майна з метою ухилення від виконання рішення суду в майбутньому. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності відповідача перебувають три земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зважаючи на те, що вказане майно, яке належить відповідачу може бути проданим (відчуженим) відповідачем на момент виконання рішення суду, позивач має законні підстави побоюватись, що у разі невжиття відповідних заходів, виконання рішення суду може бути утруднено чи зроблено неможливим. Таким чином, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки відповідач може здійснити дії щодо відчуження належного йому майна та грошових коштів на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. У зв`язку з чим, на думку позивача, доцільним є застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони власнику майна та будь-яким особам вчиняти будь-які дії, що пов`язані із державною реєстрацією речових прав (зокрема, внесення змін та скасування), щодо земельних ділянок, належних відповідачу, до набрання рішенням суду законної сили.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.03.2026 року, заява про забезпечення позову у справі №398/66/26 (провадження №2-з/398/14/26) передана судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменку О.В. 10.03.2026 року о 15 год 59 хв.

Відповідно до наказу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.03.2026 року за №33-к/в, суддя Авраменко О.В. відбув у відпустку тривалістю 3 календарних дні, з 11 березня 2026 року по 13 березня 2026 року.

Статтею 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Оскільки випадків, передбачених ч. 5 ст. 153 ЦПК України, судом не встановлено, то розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Ухвалою судді від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, розгляд якої здійснюється в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Заборона вчиняти певні дії це один із заходів забезпечення позову (судова заборона), що застосовується судом, щоб запобігти ухиленню відповідача від виконання майбутнього рішення, унеможливити відчуження майна або зміну обставин, що можуть ускладнити виконання судового рішення. Вона діє до набрання законної сили рішенням у справі. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода вільному розпорядженню майном.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог. Недоведення заявником дійсної необхідності забезпечення позову, а також недотримання у разі застосування конкретних заходів забезпечення зазначених критеріїв співрозмірності та збалансованості інтересів сторін є підставою для відмови у задоволенні заяви учасника справи про забезпечення позову. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №910/8682/18, від 20.02.2019 у справі №923/558/18 та від 20.01.2025 у справі №916/2907/24.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №910/7338/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19 та від 11.08.2020 у справі №911/3136/19 зазначено, що адекватність заходу щодо забезпечення позову який застосовує суд визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається. Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, по захист яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, судом також враховано, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reason ablerelationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилався виключно на ціну позову та можливість відповідача здійснити відчуження належного йому майна. При цьому, на підтвердження наявності майна у відповідача, заявником долучено до заяви про забезпечення позову Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.03.2026 року №467412584, з якої вбачається що у власності відповідача ОСОБА_2 перебувають три земельні ділянки з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: площею 5.6399 га, кадастровий номер :02:000:0028 (РНОНМ 203); площею 5.9966 га, кадастровий номер :02:000:0824 (РНОНМ 203); площею 5.5401 га, кадастровий номер :02:000:0823 (РНОНМ203), які перебувають в оренді у ФОП ОСОБА_3 з 14.03.2019 року до 14.03.2029 року.

У той же час, ініціюючи забезпечення позову шляхом заборони відчуження на зазначене вище нерухоме майно, заявник не зазначив вартість такого майна та не надав відповідних доказів на підтвердження вартості майна, що позбавляє суд можливості оцінити співмірність застосування запропонованого позивачем заходу забезпечення позову із заявленими ним позовними вимогами. Суд також позбавлений можливості, з огляду на відсутність даних про вартість кожного об`єкту нерухомого майна, на власний розсуд вибірково накласти заборону вчинити певні дії на будь-яке нерухоме майно, що належить відповідачу, про яке йдеться мова у заяві про забезпечення позову, оскільки такий захід забезпечення позову може виявитися надмірним або недостатнім для забезпечення належного виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також суд звертає увагу, що саме по собі посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 у справі №761/39201/18.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, у зв`язку з недоведеністю позивачем співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 152, 153, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє на підставі ордеру адвокат Зінченко Ганна Вікторівна, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не було вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В.Авраменко