Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1383/26
Провадження № 2-з/332/3/26
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

12 березня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Яцуна О.С., при секретарі судового засідання Дубачовій А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою.

В обґрунтування заяви зазначено, що в Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебувала справа № 333/2370/26, яка передана для подальшого розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Обставинами справи є те, що 16.12.2021 приватним виконавцем Журидом С.М. (на даний час приватним виконавцем Говоровим П.І.) на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. № 175007 від 15.06.2021 відкрито виконавче провадження № 67933104 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» заборгованості в розмірі 9 389,50 грн. Виконання постанови призведе до блокування її банківських рахунків та списання коштів із заробітної плати, що є її єдиним доходом. У зв`язку з цим заявник просить зупинити стягнення в рамках виконавчого провадження № 67933104, заборонити приватному виконавцю Говорову П.В. звертати стягнення на її заробітну плату та накладати арешти на рахунки, на які надходить заробітна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

У постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 викладено позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Заявником до заяви про забезпечення позову не долучено доказів на підтвердження існування будь-якого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 175007 від 15.06.2021, копія якого в матеріалах справи наявна. Тобто, не надано доказів наявності фактичних обставин, якими заявник обґрунтовує необхідність забезпечення позову та доказів порушення її прав. Вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються лише на її припущеннях щодо можливого звернення стягнення на її кошти та доходи.

Крім того, в заяві зазначено про те, що вона подається одночасно з позовною заявою, однак заява про забезпечення позову подана самостійно, що вбачається з інформації з сайту «Судова влада України» за пошуком в Заводському районному суді м. Запоріжжя (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також зауважує, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, заявникові необхідно конкретизувати вимоги заяви про забезпечення позову, враховуючи виді забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

З огляду на викладене вище, за результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів заявника, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому наразі відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 81, 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою відмовити.

Ухвала, що постановлена в судовому засіданні у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ч. 2 ст. 261 ЦПК України) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун