УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

справа № 642/762/24

провадження № 61-523ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року, додаткове рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних, штрафів та

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року, додаткове рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова

від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 02 вересня 2025 року.

26 січня 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження.

Роз`яснено, якщо в зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням інших підстав для його поновлення, а також поданням доказів на їх підтвердження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію вказаної ухвали направлено заявнику на зазначену в касаційній скарзі адресу.

У лютому 2026 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якому, заявлено про поновлення строків на касаційне оскарження.

Проте переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду

м. Харкова від 21 січня 2025 року, додаткового рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанови Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року заявником не надано.

Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд висновував таке.

02 вересня 2025 року Харківським апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, датою складення повного тексту зазначено 02 вересня 2025 року.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) встановлено, що надання загального доступу до оскаржуваної постанови надано 04 вересня 2025 року.

12 вересня 2025 року ОСОБА_1 вперше подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року, додаткове рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.

15 грудня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки в касаційній скарзі ним не було уточнено вимоги прохальної її частини, зокрема не конкретизовано результат розгляду його касаційної скарги відповідно до вимог статті 409 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

23 грудня 2025 року ОСОБА_1 отримано ухвалу Верховного Суду

від 15 грудня 2025 року про повернення його касаційної скарги.

Отже, повернення вперше поданої заявником касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки заявник як учасник справи повинен бути обізнаним з вимогами щодо зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Вдруге з касаційною скаргою заявник звернувся 12 січня 2026 року, через

20 днів після отримання ухвали про повернення його вперше поданої касаційної скарги.

Звертаючись вдруге з касаційною скаргою, ОСОБА_1 не обґрунтував поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, але вказав, що він намагався скоротити пропуск строку на касаційне оскарження зі всією обачливістю.

Верховний Суд такі доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не прийняв, оскільки повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося із причин, які повністю залежали від заявника, що позбавило суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження К/990/17155/23).

У заяві, поданій в лютому 2026 року на усунення недоліків касаційної скарги, ОСОБА_1 указує, що в період з 23 грудня 2025 року до 02 січня 2026 року він не мав можливості ознайомитися з ухвалою суду про повернення його касаційної скарги, оскільки він тимчасово перебуває у Польщі, а там в цей період - офіційні державні вихідні. Він подав касаційну скаргу через 7 днів після отримання ухвали Верховного Суду від 15 грудня 2025 року про повернення його вперше поданої касаційної скарги в паперовому вигляді, що вказує на його сумлінність. Помилки, які були ним допущені під час оформлення вперше поданої касаційної скарги, виправлені, та були, на його думку, не грубими.

Верховний Суд з наведеним погоджується, однак зауважує та наголошує, що вдруге звернення відбулося з пропуском строку на касаційне оскарження

(25 листопада 2025 року); повернення вперше поданої заявником касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки заявник як учасник справи повинен бути обізнаним з вимогами щодо форми і змісту касаційної скарги.

У клопотанні, поданому у лютому 2025 року, заявником наведені фактично ті ж підстави пропуску строку на касаційне оскарження, які оцінені Верховним Судом в ухвалі від 26 січня 2026 року в справі № 642/762/24 і повторної оцінки не потребують.

Верховний Суд зауважує, що перебування заявника за межами України (в період офіційних державних вихідних в Республіці Польщі з 23 грудня 2025 року

до 02 січня 2026 року), з урахуванням наявності у нього зареєстрованого електронного кабінета в системі «Електронний суд», який останній використовує для процесуального спілкування, надсилання та отримання судових документів, не є поважною підставою для беззаперечного поновлення строку на касаційне оскарження. Вказана подія не перериває строк касаційного оскарження.

Строк на касаційне оскарження, передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України, пропущено і жодних поважних, на думку суду, підстав поважності його пропуску не надано.

Станом на 25 лютого 2026 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху для надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження ухвали, не виконано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 21 січня 2025 року, додаткове рішення Холодногірського (раніше - Ленінський) районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних, штрафів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська