Справа № 337/564/26
Номер провадження 2/337/914/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Кожевник С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2026 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в особі представника Пархомчука С.В. через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №147538 від 24.08.2020 року у розмірі 15 660,0 грн. та понесені судові витрати: 10500 гривень витрат на правничу допомогу, 2662,40 гривень судового збору.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 24.08.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР»та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №147538 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до умов договору, відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., зі стандартною процентною ставкою 2% на добу, строком на 30 днів.

Відповідно до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року ТОВ «ЗАЙМЕР» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ».

Через порушення позичальником своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними станом на 24 листопада 2025 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку.

Ухвалою судді від 09 лютого 2026 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

23 лютого 2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечує щодо заявлених позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не доведено факт укладення договору, оскільки в матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація та докази про проходження відповідачем ідентифікації. Як доказ перерахування коштів, позивачем надано лише лист від ТОВ «Платежі Онлайн», що не є первинним документом, оформленим у відповідності до вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», отже відсутні докази отримання відповідачем коштів. А долучена до позовної заяви виписка по рахунку, не може бути доказом отримання котів відповідачем, оскільки, виписку було сформовано самим позивачем, як зацікавленою особою, який має можливість вносити до виписки будь-яку інформацію на власний розсуд. Також позивачем не надано доказів факту набуття прав вимоги за кредитним договором, а саме, докази на підтвердження оплати за договором. Нараховані позивачем відсотки вважає безпідставними, оскільки вони нараховані поза строком кредитування. Заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є вкрай завищеними та неспівмірними з наданими послугами, отже в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

02 березня 2026 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Представник позивач до судового засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач, повідомлений належним чином, до засідання не з`явився з невідомих суду причин.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 24.08.2020 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №147538, який підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора KL6567, відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У п.6.8 зазначено, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

Відповідно до п.1.1 Договору, ТОВ «Займер» надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2, 1.3 Договору, кредит надається строком 30 днів, тобто до 22.09.2020 року. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу Тип процентної ставки фіксована.

Пунктом 2.3 договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.3.3 Договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Згідно з п.7 договору реквізити та підписи сторін, зокрема, клієнт: рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Крім того, 24.08.2020 року ОСОБА_1 підписано з використанням одноразового ідентифікатора (KL6567) Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, де зазначено, що сума кредиту 3000,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування 2%, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1800,00 грн, всього до оплати 4800,00 грн.

З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 17.12.2025 року вбачається, що через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція №29828-31234-03408 на суму 3000,00 грн 24.08.2020 року о 18:32:06 на платіжну картку № НОМЕР_1 , кредит № 147538.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.

Сплата грошової суми за договором факторингу №01-28/10/2021 на користь ТОВ «Займер» підтверджується платіжними дорученнями від 02 листопада 2021 року та від 23 листопада 2021 року.

Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 147538 від 24.08.2020 року загальна сума заборгованості становить 15660,00 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12660,00 грн - залишок по відсотках, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №147538 від 24.08.2020 року, станом на 24.11.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 15660,00 грн яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 3000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 12660,00 грн.

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу ОСОБА_1 направлена вимога від 25.11.2025 року вих. №б/н про виконання зобов`язання за кредитним договором №147538 від 24.08.2020 року, проте вимога залишена без виконання.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що за договором факторингу №01-28/10/2021 право вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Займер», від первісного кредитора перейшло до ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ». На підтвердження факту відступлення права вимоги до позову долучено платіжні інструкції про сплату коштів від 02 листопада 2021 року та від 23 листопада 2021 року, Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Оскільки, перехід права вимоги за кредитним договором №147538 відбувся за договором факторингу, укладеним ТОВ «Займер» та ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ», ніким не оскаржений, визнаний недійсним в цілому чи за окремими пунктами не був, тобто в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору, відтак позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відповідним кредитним договором.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, право грошової вимоги на яку перейшло до позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року №675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

В підписаному сторонами договорі ОСОБА_1 разом із основними даними: паспорт; ідентифікаційний код; місце реєстрації, зазначив номер карткового рахунку та пройшов ідентифікацію. На підтвердження проходження ідентифікації, позивачем надана довідка первісного кредитора ТОВ «Займер» про ідентифікацію з зазначенням номеру телефону клієнта, на який було відправлено ідентифікатор, дата відправки ідентифікатору та одноразовий ідентифікатор позичальника (KL6567).

На підтвердження надання кредитних коштів позивач надав довідку, з якої вбачається, що на виконання кредитного договору №147538 від 24.08.2020 року кредитором здійснено перекази коштів у розмірі 3000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Оскільки ОСОБА_1 при укладенні договору разом із своїми паспортними даними надав номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ позивачем коштів, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору на надання грошових коштів.

Відтак позивач довів належними та достатніми доказами, що зазначена заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору позики.

Щодо розміру заборгованості за наданим кредитом, суд зазначає наступне.

Сума отриманого кредиту становить 3000,00 грн, строк дії договору 30 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 730% річних від суми кредити із розрахунку 2% на добу.

Відповідно до п. 3.3.3 Договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Відомостей щодо вчинення вищезазначених дій, спрямованих на пролонгацію договору, матеріали справи не містять.

Крім того, встановлений сторонами договору кредиту розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.

Оскільки позивачем не надано розрахунок заборгованості за договором позики первісного кредитора ТОВ «Займер» станом на дату відступлення права вимоги, поза межами строку дії договору позики, тобто за період з 24.08.2020 року по 22.09.2020 року, тому суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 3000,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2% в день та строку кредиту тривалістю 30 днів, сума нарахованих відсотків за період користування позикою становить 1800,00 грн. (3000,00 ?2%?30 днів).

Нарахування відсотків поза межами строку дії договору є безпідставними, тому суд не вбачає підстав для стягнення відсотків, нарахованих поза межами строку кредитування.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 4800,00 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування.

Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №147538 від 24.08.2020 року у сумі 4800,00 грн., з яких 3000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 1800,00 грн. заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року, додаткова угода №2 до договору про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року, акт про отримання правової допомоги від 19.02.2026 рокуна суму 10 500,00 гривень, рахунок №19.02.2026-43 від 19.02.2026 рокуна загальну суму 10500,00 гривень та платіжна інструкція №310776 від 19.02.2026 рокуна суму 10500,00 гривень.

При цьому відповідачем у відзиві заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки витрати позивача не є співмірними із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Разом з тим, суд бере до уваги позицію відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, а також те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, що становить 31% від заявлених позовних вимог, тому витрати на правничу допомогу необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 3255,00 гривень.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовуз відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 825,34 гривень (2662,40 гривень ?31% ? 100) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3255,00 гривень, а всього 4080,34 гривень. Підстав для зменшення такого розміру судових витрат встановлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою:АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (; 04080, м.Київ, вул. Кирилівська буд.82, оф.7):

заборгованість заКредитним договором №147538 від 24.08.2020 року в розмірі 4800,00 гривень (чотири тисячі вісімсот гривень 00 коп.), з яких 3000,00 гривень - загальна заборгованість по кредиту; 1800,00 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

судові витрати у розмірі 4080,34 гривні (чотири тисячі вісімдесят гривень 34 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд Запорізької області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Д.С. Бредун