Провадження №2/367/2901/2026
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Зайцева А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що 04.03.2009 року Виконкомом Бучанської міської ради Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 - дівоче прізвище), про що 04.03.2009 року зроблено відповідний запис №26.

Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За весь час перебування у шлюбі позивач з відповідачем мали добрі відносини, проте, протягом останнього часу, погляди подружжя на спільне життя, сімейний лад змінилися, виникли побутові непорозуміння, згаслі почуття, що робить неможливим подальші шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, що й стало причиною прийняття рішення про розірвання шлюбу. Отже, з вище наведених причин шлюбні стосунки, спільне ведення домашнього господарства, спільне проживання, як дружина та чоловіка між позивачем та відповідачем припинились. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, примирення також є не можливим, а тому просить суд строк для примирення не надавати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що за 16 років сімейного життя позивач та відповідач вже мали досвід складних періодів у стосунках, коли, здавалося, що спільне сімейне життя вже не можливе, однак позивач та відповідач знаходили в собі сили все обговорити, знайти порозуміння між собою і примиритися. Наразі сім`я також переживає складний період, між позивачем та відповідачем присутні непорозуміння, емоційний рівень спілкування занадто високий для адекватного сприйняття ситуації і прийняття виваженого рішення щодо подальшої долі сім`ї та шлюбу. Відповідач категорично проти розірвання шлюбу з позивачем, про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Відповідач дійсно вважає, що розірвання шлюбу судом є крайньою мірою.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , вбачається, що 04.03.2009 року Виконкомом Бучанської міської ради Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що 04.03.2009 року зроблено відповідний запис №26. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Дослідивши надані позивачем докази, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З урахуванням інтересів сторін суд вважає за необхідне розірвати шлюб.

На підставі ст. 104, 110-115 Сімейного кодексу України, ст. 12, 133, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 04.03.2009 року Виконкомом Бучанської міської ради Київської області, актовий запис № 26.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза