Справа № 2-3134/11
Провадження № 6/0203/86/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 2-3134/11,

встановив:

29 січня 2026 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, на виконання рішення суду від 18 грудня 2012 року, ухваленого у цивільній справі № 2-3134/11 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2013 року, у цивільній справі № 2-3134/11 позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки: а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,00 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м., яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNI0GA00000173 від 06.03.2008 року в розмірі 568 133 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 308 153,51 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 127 169,48 грн., пені в розмірі 316 243 грн., 80 коп. та заборгованості по комісію за користування кредитом - 41 471 грн. 08 коп., шляхом реалізації предмета іпотеки через публічні торги із встановленням початкової ціни на підставі оцінки, проведеної СОД на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі вищевказаного рішення суду отримано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, який було повернуто стягувачу 14 липня 2014 року. Після чого виконавчий лист було повторно пред`явлено до виконання, однак його також було повернуто 27 травня 2015 року. 21 жовтня 2017 року виконавчий лист повторно було пред`явлено до виконання та останній 21 червня 2018 року також було повернуто без виконання. Також, Центральним відділом ДВС м. Дніпра було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса № 10228 від 26.10.2017 р. Зазначене виконавче провадження стосувалось стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у сумі 2 991 276,54 грн. за кредитним договором № DNI0GA00000173 від 06.03.2008 р. Пізніше зазначений виконавчий документ було повернуто стягувану без виконання у зв`язку з відсутністю майна в боржника. Станом на зараз виконавчий напис нотаріуса № 10228 від 26.10.2017 р. є чинним, не визнаний таким, що не підлягає виконанню, проте з 2021 року існує обмеження, щодо відкриття провадження по виконавчим написам, які винесені по договорам, що не посвідчені нотаріально. Разом з тим, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання мав закінчитись 21 червня 2021 року. Наявність виконавчого документа у вигляді виконавчого напису нотаріуса до зміни позиції Верховним судом, наявність мораторію до 21 вересня 2021 року на задоволення вимог кредиторів по кредитам у іноземній валюті, а також карантинні обмеження та широкомасштабне вторгнення РФ в Україну, за яких значно змінився сталий порядок роботи працівників банку в сукупності були обставинами, які об`єктивно перешкоджали стягувачу вчасно пред`явити виконавчий документ. У зв`язку з вищевикладеним заявник просити суд визнати поважною причину пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-3131/11, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська.

12 лютого 2026 року від представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Нестеченка Д.С. надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій він просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки стягувачем не доведено, що строк пред`явлення виконавчого лист до виконання пропущено з поважних причин.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити заяву.

Інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням положень ч.3 ст.442 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити питання за заявою за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України провести розгляд справи без фіксації судового засідання за допомогою технічних засобів.

Дослідивши заяву та докази, матеріали цивільної справи № 2-3134/11, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2013 року, у цивільній справі № 2-3134/11 2-3134/11 позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки: а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,00 кв.м., житловою площею 17,40 кв.м., яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNI0GA00000173 від 06.03.2008 року в розмірі 568 133 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 308 153,51 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 127 169,48 грн., пені в розмірі 316 243 грн., 80 коп. та заборгованості по комісію за користування кредитом - 41 471 грн. 08 коп., шляхом реалізації предмета іпотеки через публічні торги із встановленням початкової ціни на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На підставі вищевказаного рішення суду представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19 грудня 2013 року отримано виконавчий лист, який стягувачем було пред`явлено до відділу ДВС для примусового виконання, однак останній було повернуто стягувачу 14 липня 2014 року, що підтверджується відміткою на зворотному боці виконавчого листа.

Стягувачем повторно виконавчий лист було пред`явлено до виконання, який також було повернуто 27 травня 2025 року, що також підтверджується відміткою на зворотному боці виконавчого листа.

17 жовтня 2017 року виконавчий лист повторно було пред`явлено до виконання, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 54911677 та який 21 червня 2018 року було повернуто без виконання, що підтверджується постановою від 21.06.2018 р. У вказаній постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 21.06.2021.

Також, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59935976 від 03.09.2019 р. Центральним відділом ДВС м. Дніпра було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса № 10228 від 26.10.2017 р. Зазначене виконавче провадження стосувалось стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у сумі 2 991 276,54 грн. за кредитним договором № DNI0GA00000173 від 06.03.2008 р. Пізніше зазначений виконавчий документ було повернуто стягувану без виконання у зв`язку з відсутністю майна в боржника.

Згідно повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 28.07.2025 р. було повернуто виконавчий лист № 2-3134/11, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 19.12.2013 р., оскільки строк повторного пред`явлення вищезазначеного виконавчого листа до виконання закінчився 22.06.2021 р.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частинах першій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне положення містить ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016), згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У виконавчому документі зазначаються, серед іншого, строк пред`явлення рішення до виконання. (п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилався на наявність виконавчого документа у вигляді виконавчого напису нотаріуса до зміни позиції Верховним судом, наявність мораторію до 21 вересня 2021 року на задоволення вимог кредиторів по кредитам у іноземній валюті, а також карантинні обмеження та широкомасштабне вторгнення РФ в Україну, за яких значно змінився сталий порядок роботи працівників банку.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони в кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами.

Так, дійсно Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р., було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин, постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» передбачено, установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19). З 22.05.2020 до 22.06.2020, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Постановами Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500 «Про продовження адаптивного карантину до 31 липня 2020 року», від 22 липня 2020 р. № 641, від 26 серпня 2020 р. № 760, від 13 жовтня 2020 р. № 956 продовжено карантин до 31.12.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) установлено на території України карантин з 19.12.2020 до 30.06.2023.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020) розділ ХIІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального Кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Зазначена редакція ЦПК України діяла до 16 липня 2020 року включно.

У подальшому, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в новій редакції, яким унормовано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що визначені ЦПК України процесуальні строки за період з 02 квітня 2020 року по 16 липня 2020 року, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Водночас починаючи з 17 липня 2020 року законодавець змінив порядок застосування процесуальних строків в цивільному процесуальному судочинстві, визначивши обов`язкові умови, з настанням яких закон пов`язує можливість поновлення строків. Також із внесеними змінами, законодавець з метою забезпечення основоположних гарантій учасників справи на оскарження судових рішень передбачив додатковий 20-денний строк, який обчислюється з дня набрання цим Законом чинності, протягом якого особи мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Тобто, процесуальні строки, які були продовжені, закінчилися 06 серпня 2020 року.

Також, Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та триває і наразі.

Однак, посилання представника заявника на те, що з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан на всій території країни, а тому це є підставою для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки зупинення процесуальних строків на час дії воєнного стану, ЦПК України не передбачено.

Крім того, за весь період дії карантину та воєнного стану в України, який триває і нині, Центральний районний суд міста Дніпра (до перейменування Кіровський районний суд міста Дніпропетровська) працював та працює у штатному режимі, тому вказані в заяві загальні обставини введення карантину, запровадження воєнного стану в Україні без зазначення конкретних доказів того, що ці загальні обставини вплинули на діяльність АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на які посилалась представник заявника, не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки вони обумовлені не об`єктивними причинами, незалежними від волі представників АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Встановлено, що на момент набрання законної сили судовим рішенням у даній справі (22.07.2013 р.), строк пред`явлення виконавчих документів до виконання був встановлений статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 1999 року).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 1999 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення тапостанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2)інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як вбачається з копії виконавчого листа № 2-3134/11 строк пред`явлення його до виконання зазначений до 22.07.2014, повернутий виконавчий лист був 21.06.2018 р., повторно виконавчий лист не було пред`явлено до примусового виконання.

Отже, строк пред`явлення до виконання зазначений у виконавчому листі збіг 22.06.2021 р., і з моменту збігу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання пройшло чимало часу (4 роки) та заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме до суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б об`єктивну неможливість стягувача вчинити всі можливі процесуальні дії, спрямовані на виконання рішення суду у строки, визначені чинним законодавством України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено поважність причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.76-81, 247, 258, 260, 354, 355, 431, 433, п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 2-3134/11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту.

Повний текст ухвали підписано 24.02.2026 р.

Суддя С.В. Єдаменко