Провадження № 2/522/2361/26
10 березня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування
До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2024 року в м. Одесі з вини Відповідача, який керував автомобілем «DODGE» (д.н. НОМЕР_1 ), відбулася ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «MERCEDES» (д.н. НОМЕР_2 ). Вина Відповідача підтверджується постановами Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2024 р. та 07.05.2024 р. у справах № 522/6315/24 та № 522/6325/24, якими останнього притягнуто до відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП за порушення ПДР та залишення місця пригоди. На виконання умов договору страхування № ЕР219403256 Позивач виплатив власнику потерпілого транспортного засобу страхове відшкодування в сумі 18 125,04 грн, що підтверджується відповідним актом огляду, ремонтною калькуляцією та платіжною інструкцією від 18.04.2024 р. Згідно зі ст. 1191 ЦК України та пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ», у зв`язку із самовільним залишенням Відповідачем місця ДТП, до Страховика перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Ухвалою суду від 18.12.2025 року вирішено провадження у справі відкрити та призначити справу до судового розгляду.
30.01.2026 року від відповідача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи розписки в якій постраждала особа ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 надав їй компенсацію у зв`язку з ДТП і претензій до нього вона не має.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 01.04.2024 року о 20:30 год. у м. Одеса, по вул. Грецька площа, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DODGE» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «MERCEDES» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ).
Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеної ДТП та порушенні Правил дорожнього руху підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2024 року у справі № 522/6315/24 (ст. 124 КУпАП). Крім того, постановою того ж суду від 07.05.2024 року у справі № 522/6325/24 ОСОБА_1 визнано винним у самовільному залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 122-4 КУпАП).
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Під правом регресу розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. При цьому, ст. 1191 ЦК України застосовується у випадках коли фігура завдавача шкоди та фігура особи, яка несе відповідальність за шкоду, не співпадають. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть встановлені законом. Право звернення з регресною вимогою виникає у кредитора з моменту здійснення ним виплат потерпілому, з цього ж моменту обчислюється строк для пред`явлення регресного позову.
Відповідно д оабз.«в» п.38.1.1.ч.38.1ст.38Закону України«Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» післясплати страховоговідшкодування страховикмає правоподати регреснийпозов дострахувальника абоводія забезпеченоготранспортного засобу,який спричинивдорожньо-транспортнупригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
За приписами п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Враховуючи, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, суд приходить до висновку про наявність у позивача права зворотної вимоги (регресу) до винної особи на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Розглянувши заяву Відповідача від 30.01.2026 року про долучення до матеріалів справи розписки потерпілої особи ОСОБА_2 про відсутність претензій та отримання компенсації, суд зазначає наступне:
Предметом розгляду даної справи є стягнення з Відповідача суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед потерпілою особою, виплативши страхове відшкодування в розмірі 18 125,04 грн. З моменту здійснення цієї виплати до страховика перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди.
Право регресної вимоги страховика виникає в силу закону безпосередньо після виплати страхового відшкодування. Відносини між потерпілою особою та Відповідачем щодо додаткової добровільної компенсації не припиняють зобов`язання Відповідача перед Страховиком, який вже поніс витрати.
Той факт, що Відповідач компенсував певні кошти постраждалій особі, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це не скасовує факт здійсненої страхової виплати Позивачем та наявність законодавчо визначених підстав для регресу (самовільне залишення місця ДТП).
Таким чином, надана розписка не спростовує вимог Позивача та не звільняє Відповідача від обов`язку відшкодувати страховику суму виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і витрати по сплаті судового збору за подання позову розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 280-284 ЦПК України, суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 12.03.2026 року.
Суддя А.В. Науменко