Провадження № 2/727/916/26
11 березня 2026 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28.05.2024 між Товариством з обме-женою відповідальністю «ЕКО ФІН» та відповідачем укладено кредитний договір №62901039, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн., шляхом перерахування його на банківську карту позичальника, зі сплатою відсотків. Відповідач, у свою ж чергу, зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити про-центи за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту.
10.11.2025 року було укладено договір №10-11/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №62901039.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відпо-відача за договором №62901039.
Тому представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
11.12.2025 року ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівці справу було передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Чернівці за підсудністю.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 січня 2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідом-ленням сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача до суду не з`явилася, подала заяву в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав.
У зв`язку із неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин не-явки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень по-зивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задово-ленню з наступних підстав.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми до-говору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за-коном ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вва-жається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про но-таріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального по-свідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Гос-подарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).
Підписанням договору позики відповідачка, підтвердила, що ознайомилась з усі-ма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, де передбачено, що договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником, у відповідності до вимогст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразо-вим ідентифікатором, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, п.12 ст.11 Закону Ук-раїни «Про електронну комерцію», ч.1ст.205 ЦК України.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»передбачено, що Елек-тронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією сторо-ною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається ук-ладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий до-говір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шос-тою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропо-зиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в ін-шому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття про-позиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відпо-відно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний пра-вочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону Ук-раїни «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електрон-ного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного під-пису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
10.11.2025 року було укладено договір №10-11/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №62901039.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав ін-шій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не мо-же бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого дого-вору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути за-мінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за пра-вочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`я-занні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобо-в`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під від-ступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відсту-пити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором, договором факторингу.
Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наяв-ність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не мі-стять.
Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредит-ному договору відповідачем до суду надано не було.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушує взяте на себе зобов`я-зання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути на користь позивача грошові кошти за договором кредиту.
З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, які згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України присуджуються зі сторони не на ко-ристь якої ухвалено рішення.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявку на надання юридичної допо-моги №178 від 11.11.2025 року, витяг з акту №22 про надання юридичної допомоги від 24.11.2025 року розмір послуг за надання правничої допомоги становить 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02. 2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої до-цільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл су-дових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є роз-мір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) пове-дінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для спра-ви, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо до-судового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час роз-гляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На думку суду, понесені ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного су-дом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. витрат на про-фесійну правничу допомогу.
Керуючись ст.525, 526, 530, 610, 629, 631, 639, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,-
Ухвалити заочне рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Парт-нерс», понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні (сорок) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Парт-нерс», понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рі-шення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Є.Терещенко