Справа № 549/470/25
Провадження № 2/549/14/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року селище Чорнухи

Чорнухинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Василюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Давиденко Ю.В.,

представника відповідача адвокат Ступніка С.В.

представник відповідача адвокат Литвиненко Д.Г.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про визнання недійсним договору найму (оренди)

у с т а н о в и в :

До Чорнухинського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Дружба-Нова» про визнання недійсним договору найму (оренди).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між ОСОБА_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» було укладено договір оренди землі від 02.01.2015 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0037, строком на 10 років.

Відповідне речове право було зареєстровано 07.09.2016 (індексний номер рішення 31321284 від 09.09.2016).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі»: «Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення». Ця норма стосується і вказаного договору, оскільки він був укладений після 01.01.2013 року.

Таким чином, позивача вказує, що договір припинив свою дію за спливом строку 03.01.2025.

Проте, відповідач, на адвокатський запит № 19 від 03.03.2025, до якого було долучено два примірники акту приймання-передачі, відмовив у поверненні земельної ділянки, зіславшись на те, що сторони в п.3.1. договору прямо визначили, що строк його дії починає обраховуватись саме з дати державної реєстрації права оренди.

Позивач вважає таку точку зору відповідача хибною та такою, що порушує права власника на розпорядження своїм майном.

При цьому, відповідач також, в порушення п.3.2 договору та ст.33 Закону України «Про оренду землі» не звертався до орендодавця з листом- повідомленням щодо укладення договору оренди землі на новий строк, по суті обмежившись лише констатацією того факту, що договір продовжує діяти.

Наразі земельну ділянку не повернуто і відповідач продовжує користуватись нею без правових підстав.

Незважаючи на припинення договору оренди, інформація про орендаря досі міститься у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Це порушує законне право позивача, як власника, а також фактично позбавляє його можливості передати земельну ділянку в оренду іншим особам чи використовувати самостійно.

Зважаючи на викладене позивач просить суд визнати відсутнім право оренди земельної ділянки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0037, яка розташована за межами населених пунктів в адміністративних межах Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області та належить ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача СТОВ «Дружба-Нова» адвокат Литвиненко Д.Г. подала відзив на позов, в якому зазначила, що СТОВ «Дружба-Нова» заперечує проти позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими, безпідставними та недоведеними виходячи з наступного. Пунктом 3.1. даного Договору передбачено: «Цей договір укладено строком на 10 (десять) років, починаючи із дня набрання чинності цим договором (з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством) з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Якщо до закінчення строку дії договору (п. 3.1. договору) Орендар встигне засіяти орендовану ним за цим договором земельну ділянку, то термін дії даного договору продовжується на період (термін), який буде необхідний Орендарю для збору врожаю. Протягом зазначеного періоду Орендодавець зобов`язується не передавати об`єкт оренди в користування третім особам, а також зобов`язується надати Орендарю можливість зібрати врожай з орендованої ним за цим договором земельної ділянки.». Право оренди земельної ділянки на підставі вищевказаного договору було зареєстровано 07.09.2016 10:40:27 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31321284 від 09.09.2016).Таким чином сторони в межах принципу свободи договору дійшли спільної згоди стосовно початку перебігу строку дії договору і прямо передбачили, що строк його дії обраховується з дати державної реєстрації права оренди, тобто з 07.09.2016.Відповідно до 1 ст.19 цього ж Закону у редакції, чинній на дату укладення Договору, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Отже, враховуючи зміни законодавства після 01 січня 2013 року та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 квітня 2023 року у справі N 357/8277/19, провадження N14-65цс22, договір оренди землі, укладений після 01 січня 2013 року, набирає чинності з дня досягнення згоди щодо умов договору та його підписання, якщо інше не встановлено в самому договорі. В момент державної реєстрації права оренди, а саме: 10:40 год. 07.09.2016 набрав чинності (набув юридичної сили) спірний договір, а відтак десятирічний строк його дії спливає 07.09.2026. Враховуючи викладене просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про визнання відсутнім права оренди.

Представник позивача Ступнік С.В. подав відповідь на відзив, та зазначив, що посилаючись на певні умови договору (п.3.1.), відповідач приходить до хибного/нелогічного висновку: «сторони в межах принципу свободи договору дійшли спільної згоди стосовно початку перебігу строку дії договору і прямо передбачили, що строк його дії обраховується з дати державної реєстрації права оренди, тобто з 07.09.2016».

Також зазначає, що поза сумнівом, відповідач (орендар) розпочав користуватися земельною ділянкою уже у 2015 сільськогосподарському році, продовжуючи це і у 2016 сільськогосподарському році, сплачуючи позивачу (орендодавцю) орендну плату. Про фактичний початок користування свідчить, зокрема, і акт визначення меж, датований якраз 02.01.2015. Відтак, сторони, встановлюючи в договорі 10-річний строк оренди, саме і мали на увазі (знову ж таки, враховуючи і норми права), що орендні відносини будуть існувати якраз 10 років, та, враховуючи ймовірність сівби озимих культур восени 2024 року, до збирання урожай влітку 2025 року.Проте, відповідач безпідставно наполягає на тому, що оренда має тривати 11 років, вісім місяців та сім днів та, ймовірно, буде продовжена до збирання урожаю восени 2026 року та навіть уже і у 2027 році, якщо земельна ділянка буде до 07.09.2026 засіяна озиминою.

Представник відповідача СТОВ «Дружба-Нова» адвокат Литвиненко Д.Г. подала заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що у відповіді на відзив представник позивача стверджує, що фактичний обробіток земельної ділянки відповідач почав 02.01.2015, що підтверджується Актом визначення меж. Який підписаний сторонами. Вважає це твердження абсолютно хибним, адже Акт визначення меж земельної ділянки - це документ, який підтверджує погодження меж ділянки та визначає ці межі на місцевості, що безпосередньо і зазначено в наданому Акті. В той же час позивачем ймовірно умисно ні до позову ні до відповіді на відзив не долучається така невід`ємна частина договору оренди (згідно п.14.10 Договору) як Акт приймання-передачі земельної ділянки, який був підписаний сторонами 08.09.2016, тобто на наступний день після державної реєстрації права оренди. І саме цей документ підтверджує передачу в користування позивачем відповідачеві земельної ділянки. Враховуючи викладене просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про визнання відсутнім права оренди.

Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представника позивача Ступнік С.В., позовні вимоги просив задовольнити, підтримав позицію викладену в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача адвокат Литвиненко Д.Г. у задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю, та підтримав позицію викладену в відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки :00:004:0037, площа 2,37 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мокіївської сільської ради, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

02 січня 2015 року між СТОВ «Дружба-Нова» та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0037 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,37 га., яка розташована на території Мокіївської сільської ради.

Відповідно до пункту 3.1. даного Договору передбачено: «Цей договір укладено строком на 10 (десять) років, починаючи із дня набрання чинності цим договором (з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством) з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Якщо до закінчення строку дії договору (п. 3.1. договору) Орендар встигне засіяти орендовану ним за цим договором земельну ділянку, то термін дії даного договору продовжується на період (термін), який буде необхідний Орендарю для збору врожаю. Протягом зазначеного періоду Орендодавець зобов`язується не передавати об`єкт оренди в користування третім особам, а також зобов`язується надати Орендарю можливість зібрати врожай з орендованої ним за цим договором земельної ділянки.»

Згідно з пунктом 9.4 договору орендар зобов`язаний:

- приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

- виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому договором;

- у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Відповідно до п. 12.2 договору, дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено.

Відповідно до п. 14.1 договору право оренди земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, виникає у орендаря з моменту державної реєстрації цього права (в порядку, передбаченому законодавством).

Відповідно до п. 14.2 договору сторони дійшли взаємної згоди про те, що із дня набрання чинності цим договором (із дня державної реєстрації права оренди) усі раніше укладені між сторонами даного договору угоди (договори оренди), предметом яких є зазначена в цьому договорі земельна ділянка або її частина, втрачають юридичну силу для сторін, а відносини сторін будуть регулюватися виключно положеннями даного договору.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація речового права оренди СТОВ «Дружба-Нова» була проведена 07.09.2016

Суд встановив, що адвокат Ступнік С.В. надіслав СТОВ «Дружба-Нова» адвокатський запит №19 від 03.03.2025 в якому просив надати копію договору оренди від 02.01.2015 разом з тим надав два примірники акту приймання-передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця, просив їх підписати та повернути один примірник на адресу адвоката. Просив взяти до уваги ст. 19 Закону України «Про оренду землі» та зазначив, що ця норма також стосується і вказаного договору, оскільки він був укладений після 01.01.2013.

СТОВ «Дружба-Нова» 25.03.2025 надало відповідь на адвокатський запит, та повідомило, що строк дії даного договору оренди закінчується 07.09.2026, адже п.3.1 договору прямо визначено, що строк дії починає обраховуватися саме з дати державної реєстрації права оренди, яке було зареєстроване 07.09.2016. СТОВ «Дружба-Нова» просило утриматися від будь-яких протиправних дій направлених на перешкоджання СТОВ «Дружба-Нова» використання земельної ділянки за її цільовим призначенням до закінчення строку дії Договору, а саме до 07.09.2026.

Оскільки, відповідач у добровільному порядку не повернув земельну ділянку ОСОБА_1 , останній звернувся до суду з указаним позовом про захист речових прав власника нерухомого майна.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.

У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Сторони узгодили у пункті 3.1 договору строк його дії - 10 років починаючи із дня набрання чинності цим договором (з моменту державної реєстрації права оренди в поряду, передбаченому законодавством) з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Якщо до закінчення строку дії договору (п. 3.1. договору) Орендар встигне засіяти орендовану ним за цим договором земельну ділянку, то термін дії даного договору продовжується на період (термін), який буде необхідний Орендарю для збору врожаю. Протягом зазначеного періоду Орендодавець зобов`язується не передавати об`єкт оренди в користування третім особам, а також зобов`язується надати Орендарю можливість зібрати врожай з орендованої ним за цим договором земельної ділянки.

У пункті 9.4 договору передбачили обов`язок орендаря приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, та у пункті 14.1 визначили, що право оренди земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, виникає у орендаря з моменту державної реєстрації цього права (в порядку, передбаченому законодавством).

Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору.

Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Згідно ст. 13 Закону України « Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У ст. 125 Земельного Кодексу України вказано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №379/386/16-ц виклав правову позицію щодо строку дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

У постановах від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) та від 13 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 (провадження № 6-127цс13) Верховний Суд України звернув увагу на ситуацію, коли у договорах оренди сторони не вказали календарного терміну початку перебігу строку договору оренди, однак зауважили, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. У цих постановах Верховний Суд України зробив висновок, що моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація речового права оренди СТОВ «Дружба-Нова» була проведена 07.09.2016.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, земельна ділянка з кадастровим номером :00:004:0037, площею 2,37 га, яка належить ОСОБА_1 була передана 08.09.2016 в строкове платне користування (оренду) ТОВ « Дружба-Нова»

За змістом ст. 19 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на дату укладання договору, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Слід вказати, що при укладенні договору оренди землі строни у ньому чітко передбачили його істотні умови, зокрема набрання ним чинності та строк дії договору ( п.3.1, 14.1) після державної реєстрації права оренди в установленому законом порядку.

Слід наголосити, що строни договору не були позбавлені можливості при укладанні догвору оренди землі передбачити і інші строки набрання ним чинності чітко пеередбачивши це в договорі і щодо можливості набрання ним чинності після його укладення без державної реєстрації права оренди, однак таким своїм правом строни не скористалися.

У момент державної реєстрації права оренди, а саме: 10:40 год. 07.09.2016 набрав чинності (набув юридичної сили) спірний договір, а відтак десятирічний строк його дії спливає 07.09.2026.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими та хибними доводи позивача про те, що строк дії спірного договору оренди землі сплив ще 03.01.2025.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими та хибними доводи позивача про те, що строк дії спірного договору оренди землі сплив ще 03.01.2025. Слід зазначити, що договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст.17 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст.17 Закону України «Про оренду землі»).

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. У цивільній справі, що переглядається Великою Палатою Верховного Суду, суди попередніх інстанцій установили, що перший власник земельної ділянки ОСОБА_2 як орендодавець та ФГ «Волна» як орендар підписали договір оренди земельної ділянки 01 листопада 2007 року. При цьому сторони узгодили у пункті 3 договору строк його дії - 10 років, у пункті 9.4 передбачили обов`язок орендаря приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, та у пункті 14.1 визначили, що цей договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору.

У ЦК України передбачено як визначення строку, так і початку перебігу строку та його закінчення.

Статтею 252 ЦК України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 ЦК України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).

Переважною більшістю правовідносин, урегульованих нормами цивільного законодавства, є відносини, у яких забезпечується правомірна поведінка їх суб`єктів та нормальна реалізація ними суб`єктивних прав і виконання суб`єктивних обов`язків.

Тому і строки у таких правовідносинах є строками здійснення суб`єктивних цивільних прав та виконання обов`язків.

Це загальне правило закріплене у статті 631 ЦК України, зокрема що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Сторони у даній справі дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди землі, в тому числі, щодо строку його дії, погодивши при цьому і початок перебігу такого строку - із дня набрання чинності цим договором (з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством). Сторони скріпили договір своїми підписами, що є моментом укладення договору. Зважаючи на вказане строк дії договору закінчиться 07.09.2026.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

На даному етапі вирішити під час постановлення рішення питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу суд позбавлений можливості, оскільки представниками відповідачів не долучено доказів на підтвердження їх понесення відповідачем, проте в судовому засіданні представниками відповідачів заявлено, що докази понесення цих витрат будуть подані до суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с.Мокіївка Лубенського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (вул.Кропиви Костянтина,59 сел.Варва Прилуцького району Чернігівської області, ) про визнання відсутнім права оренди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Повний тескт рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя Т. М. Василюк