Справа № 337/4476/25
Номер провадження 2/337/95/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участі секретаря Ухань М.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Петренко Г.Ф.

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Космічному району, Мелітопольська районна військова адміністрація, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

28.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , вобґрунтування якого вказує, що його колишня дружина ОСОБА_3 ніяким чином не піклується про їхню спільну дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на дитину, фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає ОСОБА_4 доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

ОСОБА_3 покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку матері.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення ОСОБА_3 до своїх батьківських обов`язків.

Просить суд:

-позбавити ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ті його представник адвокат Вартанова Г.М. позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснив суду, що в 2022 році він працював м. Києві, а його дружина ОСОБА_3 проживала з дочкою ОСОБА_4 в м. Токмаку. Після початку повномасштабного вторгнення, він шукав спосіб вивезти дружину та дочку з окупованої території. Дочка ОСОБА_4 приїхала самостійно до м. Запоріжжя, а дружина залишилась в окупованому місті з сином. У нього погіршились стосунки з дружиною. Йому сказали, що ОСОБА_4 має в м. Токмаку шлюбні відносини. На даний час відповідач займається утриманням сина, а він утримує дочку. Між ОСОБА_3 та дочкою відбувся конфлікт, після якого вони не спілкуються одна з одною. Пояснив, що рішення суду потрібно йому для того, щоб зареєструвати місце проживання дочки та після закінчення школи відправити її на навчання за кордон. Пояснив, що позбавлення батьківських прав не пов`язано із отриманням відстрочки від призову, оскільки він не є військовозобов`язаним. Він пройшов ВЛК, бронювання від призову не має.

Представник позивача адвокат Вартанова Г.М. пояснила, що конфлікт між відповідачкою та її дочкою виник внаслідок того, що ОСОБА_3 привела додому вітчима, який погано ставився до ОСОБА_4 . Після того, як дитина виїхала з окупованої території до м. Запоріжжя, позивач намагався зареєструвати місце проживання дочки в квартирі у своєї сестри, проте отримав відмову через відсутність згоди матері. Також ОСОБА_4 не може перетнути кордон через відсутність згоди матері.

Відповідач ОСОБА_3 перебуває на тимчасово окупованій території, зареєстрована у м. Токмаку, Запорізької області. За інформацією з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери як внутрішньо переміщена особа не зареєстрована. 25.02.2026 року від відповідачки через систему «Електронний суд» надійшла заява про визнання позову, в якій вона вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Напружені стосунки між нею та старшою донькою ОСОБА_4 почалися ще після того, як я стала жити з іншим чоловіком і почала влаштовувати своє нове особисте життя. Вона фактично перестала приділяти доньці належну увагу, повністю зосередившись на нових стосунках. Донька категорично не сприйняла цей вибір, відмовилася приймати її нову родину, і через це між ними виник глибокий конфлікт. Оскільки вона була зайнята власним життям, а ОСОБА_4 не знаходила спільної мови з її новим чоловіком, останні кілька місяців перед її виїздом на підконтрольну Україні територію вона зі мною вже не жила, а постійно мешкала у своєї бабусі. Навіть тоді, перебуваючи в одному місті, вони фактично не спілкувалися. Після початку повномасштабного вторгнення та окупації міста Токмак російською федерацією, старша донька ОСОБА_4 категорично не захотіла залишатися жити з нею та прийняла рішення виїхати. Саме через її відстороненість від її виховання та абсолютне небажання доньки йти на контакт із її новою родиною і було прийнято рішення, що вона поїде жити до свого батька. Щоб мати можливість зустріти доньку та надалі проживати разом із нею, батько у 2022 році переїхав до міста Запоріжжя, де вони зараз і мешкають. Вона прийняла рішення залишитися на тимчасово окупованій території у місті Токмак разом із їх молодшим сином. Їх спільне сімейне життя з позивачем остаточно не склалося, і 21 липня 2025 року рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя їх шлюб було офіційно розірвано. Вона має дуже сильну особисту образу на доньку через її категоричне ставлення до її вибору та нового життя. Саме ця образа та небажання ОСОБА_4 йти на будь-який контакт стали основною причиною того, що вона свідомо та повністю припинила з нею спілкування і не має наміру його відновлювати. Вона повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України. Вона підтверджує всі факти, викладені позивачем у його позовній заяві. Вона не бере жодної участі у вихованні, духовному та фізичному розвитку ОСОБА_4 , не цікавиться її життям, успіхами у дистанційному навчанні, підготовкою до самостійного життя чи станом її здоров`я. Усі питання щодо медичного догляду, забезпечення житлом, харчуванням та одягом вирішує виключно її батько. Матеріальної чи грошової підтримки на утримання доньки вона також добровільно не надає. Крім того, вона чудово розуміє, що згідно із законом повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків. Враховуючи їх стосунки та її образу на доньку, вона не приховує: якщо суд не задовольнить цей позов і не позбавить її батьківських прав, вона не виключає, що в майбутньому, по досягненню пенсійного віку або в разі непрацездатності, вона подасть на неї до суду для стягнення з доньки аліменти на її утримання в старості. Враховуючи тривалу відсутність її участі в житті дитини, втрату емоційного зв`язку між ними через особисті образи, а також той факт, що донька перебуває на підконтрольній території України під повною опікою та на повному забезпеченні свого батька, вона вважає, що позбавлення її батьківських прав не суперечитиме ні її інтересам, ні інтересам самої дитини. Через її перебування на тимчасово окупованій території вона об`єктивно позбавлена можливості особисто прибути в судове засідання.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Космічному району направив суду заяву, в якій просив суд проводити судове засідання за його відсутності.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2025 позовну заяву було залишено без руху.

11.09.2025 суддя відкрив у справі загальне позовне провадження та призначив підготовче судове засідання.

07.10.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Між сторонами склались правовідносини з приводу невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків та позбавлення її батьківських прав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 року до його розірвання судом 21.07.2025 року, що підтверджується рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Від даного шлюбу у сторін народились діти:

-ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та неповнолітня дочка ОСОБА_4 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи у м. Запоріжжі.

Неповнолітня ОСОБА_4 є ученицею 10 класу закладу загальної середньої освіти №2 Токмацької міської ради. Навчається дистанційно. З класним керівником підтримує зв`язок батько ОСОБА_1 .

Неповнолітня ОСОБА_4 перебуває на обліку в КНП «ЦПМСД №6», на огляд дитину завжди супроводжує батько. Контактною особою в декларації зазначений батько ОСОБА_1 .

Судовим наказом судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2025 року стягнуті аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована на тимчасово окупованій території в м. Токмаку, Запорізької області. Як внутрішньо переміщена особа не зареєстрована. За відомостями Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України не перетинала.

Згідно акту обстеження умов проживання від 08.10.2025 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживає позивач ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого 22.12.2025 року, наведені факти стосовно невиконання батьківських обов`язків відповідачкою не надають достатніх, переконливих доказів, які свідчать про реальну загрозу для здоров`я та психічного розвитку дитини, винної поведінки ватері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Враховуючи наявну інформацію, яка не містить достатньо фактів стосовно невиконання батьківських обов`язків відповідачкою, переконливих доказів, які свідчать про реальну загрозу для здоров`я та психічного розвитку дитини, винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, органу опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні була з`ясована думка щодо спору неповнолітньої ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що її батьки розірвали стосунки у 2021 році. Вона жила з матір`ю, бабусею та молодшим братом. Мала добрі стосунки з батьком. Просила матір пояснити причину розірвання стосунків з батьком, але вона не пояснювала. У матері з`явились нові стосунки, через що вони з матір`ю сварились. Вона мала погані стосунки з новим чоловіком матері. Після окупації м. Токмака, вона виїхала з окупованої території до свого батька у м. Запоріжжя. Матір перестала з нею спілкуватись, заблокувала її в месенджерах. Пояснила, що підтримує позов батька про позбавлення матері батьківських обов`язків.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. Відповідачка ОСОБА_3 не спілкується зі своєю дочкою після того, як дитина виїхала на підконтрольну територію. Вона буває вдома у позивача, ОСОБА_1 живе в квартирі разом з дочкою. Пояснила, що хотіла зареєструвати місце проживання ОСОБА_4 у себе в квартирі, але без згоди матері це зробити неможливо.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її співмешканцем. Підтвердила, що відповідач не спілкується зі своєю дочкою. Дитина ОСОБА_4 не хоче спілкуватись з матір`ю.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є знайомим позивача та підтверджує, що відповідач не спілкується зі своєю дочкою ОСОБА_4 .

Позивач за його згодою був допитаний судом в якості свідка та надав суду пояснення про те, що у відповідачки ОСОБА_3 з`явився співмешканець, він намагався їх зателефонувати, проте вона не відповідає на його дзвінки. Місяць тому він спілкувався з відповідачкою, проте вона не поцікавилась дочкою.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України).

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивачів, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі розірвали шлюб у 2025 році. Позивач ОСОБА_1 проживає у м. Запоріжжі, а відповідач ОСОБА_3 проживає на тимчасово окупованій території в м. Токмаку, Запорізької області.

Дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з батьком у м. Запоріжжі.

Докази у справі, такі як довідки з навчального та медичного закладів, показання свідків, акт обстеження умов проживання підтверджують, що батько дитини приймає участь в житті дочки, займається її вихованням та утримує її. Разом з тим, позивач жодним чином не довів суду, що матір дитини ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Відсутність спілкування між матір`ю та дочкою обумовлена зокрема тим, що відповідач проживає на тимчасово окупованій території. Цей факт беззаперечно впливає на можливість регулярного спілкування між ними, проте не свідчить про те, що ОСОБА_3 умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток свої дитини.

Судом не встановлено жодних фактів протиправної поведінки матері по відношенню до своєї дочки.

Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, який звернув увагу на відсутність достатніх фактів стосовно невиконання батьківських обов`язків відповідачкою, переконливих доказів, які свідчать про реальну загрозу для здоров`я та психічного розвитку дитини, винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками ОСОБА_3 , які б свідчили про її ухилення від виховання дитини, а тому відсутні підстави, передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України, для застосування до ОСОБА_3 такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що саме він виховує дочку ОСОБА_4 , не може бути достатньою підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено.

Думка дитини ОСОБА_4 , яка підтримала позов, не має вирішального значення для вирішення справи, оскільки з її пояснень можна зробити висновок лише про наявність непорозумінь між нею та матір`ю з приводу розлучення батьків. ОСОБА_4 не повідомила жодні факти про протиправну поведінку матері, які виправдовують позбавлення матері батьківських прав.

Крім того, думка дитини не є для суду абсолютною і не позбавляє суд можливості ухвалити рішення всупереч такій думці.

Щодо визнання позову ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

У розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За приписами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Тому суд не приймає визнання відповідачем ОСОБА_3 позову в частині позбавлення її батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 , оскільки це суперечить закону та моральним засадам суспільства, а також порушує якнайкращі інтереси дитини.

У зв`язку із цим суд вважає позов безпідставним та відмовляє у його задоволенні.

Судові витрати.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору суд залишає за позивачем, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Космічному району, адреса: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 32.

Суддя: А.М. Котляр