Справа № 438/1430/25
Номер провадження 2-с/438/3/2026
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,-

в с т а н о в и в :

06.03.2026 на адресу Бориславського міського суду Львівської області від ОСОБА_1 надійшла заява про скасування судового наказу, у якій просить суд поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу від 17.09.2025 та скасувати судовий наказ, виданий Бориславським міським судом Львівської області у справі № 438/1430/25 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради 4073,31 грн. заборгованості за надані житлово комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з червня 2024 року по травень 2025 року, а також витрат з оплати судового збору у розмірі 242,24 грн по 80,75 грн. з кожного.

В обґрунтування вимог про поновлення строку та скасування судового наказу ОСОБА_1 зазначила, що копію судового наказу від 17.09.2025 не отримувала, про судовий наказ їй стало відомо 05.03.2026 в наслідок блокування її банківських рахунків державною виконавчою службою. Зазначає, що всі оплати за надання водопостачання та водовідведення в період з червня 2024 року по травень 2025 року здійснювались своєчасно, повірку лічильника здійснено на першу вимогу.

Вивчивши заяву про скасування судового наказу, матеріали справи, суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, копія судового наказу та копія заяви про видачу судового наказу разом із доданими до неї матеріалами направлялись на адресу зареєстрованого місця проживання боржника та 09.10.2025 повернуті відправнику, що підтверджується конвертом з копією судового наказу, який повернувся до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17(П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19 від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 27.02.2023 у справі №909/548/16(909/947/20).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, копію судового наказу від 17 вересня 2025 року у справі №438/1430/25, було надіслано на адресу боржника: АДРЕСА_1 , яка згідно отриманих на запит суду відомостей відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області є її місцем реєстрації. Також зазначена адреса є заявленою у заяві про скасування судового наказу, самим заявником ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що днем вручення боржнику судового наказу від 17.09.2025 є день проставлення відповідної відмітки у поштовому повідомленні. Таким чином, судовий наказ вважається врученим боржнику 09.10.2025. Натомість, заява про скасування судового наказу подана до суду 06.03.2026.

Згідно до ст.126ЦПК України визначено наслідки пропущення процесуальних строків.

Згідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тобто, звертаючись із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, боржник повинен зазначити поважні причини його пропуску.

ОСОБА_1 , як на підставу поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу покликається на те, що судовий наказ не отримувала, а про нього дізнався лише 05.03.2026, проте на підтвердження зазначеного не надала жодних належних та допустимих доказів.

Таким чином заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу. Будь-яких доказів поважності пропуску строку суду, заявник не надала, на підставі чого суд вважає невиправданим поновлення процесуального строку без наявності доказів про поважність його пропуску, оскільки таке поновлення призводило б до порушення принципів цивільного судочинства, зловживання процесуальними правами, затягування судового розгляду, нехтування принципом правової визначеності, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Крім цього, форма і зміст заяви про скасування судового наказу повинні відповідати вимогам ст. 170 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 ЦПК України, заява про скасування судового наказу має містити наказ, що оспорюється.

Заявником ОСОБА_1 до заяви про скасування судового наказу, не було долучено копію судового наказу, що оспорюється.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012, у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, сама по собі заява про скасування судового наказу не є достатньою підставою для скасування судового наказу, а повинна містити обґрунтовані обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Однак, в заяві про скасування судового наказу заявником (боржником) ОСОБА_1 не зазначено про обставини, які б свідчили про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також жодні посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свою заяву. Разом з цим боржник не додає до заяви жодного доказу, який би підтверджував необґрунтованість та безпідставність вимог стягувача.

З долучених заявником квитанцій за липень 2024 року та вересень 2024 року, судом не можливо встановити наявність чи відсутність заборгованості перед КП «Вододар».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки заява про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, подане боржником клопотання про поновлення строку не містить доказів поважності причин пропуску п`ятнадцятиденного строку з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів, а також враховуючи, що заявником (боржником) ОСОБА_1 не зазначено про обставини, які б свідчили про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, тому суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для подання заяви про скасування судового наказу, виданого Бориславським міським судом Львівської області від 17 вересня 2025 року, а заяву про скасування судового наказу повертає без розгляду на підставі ч.2 ст. 171 ЦПК України.

Керуючись статтями 170, 171, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу виданого Бориславським міським судом Львівської області від 17 вересня 2025 року.

Заяву ОСОБА_1 від 05.03.2026 року про скасування судового наказу виданого Бориславським міським судом Львівської області від 17 вересня 2025 року, повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Андрій СЛИШ