Справа № 274/752/26
Провадження № 2/0274/1479/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" березня 2026 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Айрапетян А. А.,
учасники справи, присутні в судовому засіданні
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
29.01.2026 ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Фарботи Романа Ростиславовича звернулася до суду позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2010 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2009 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі 300,00 грн, щомісячно.
У порівнянні з 2010 роком, матеріальний стан відповідача суттєво змінився, він офіційно працевлаштований, проходить службу у Збройних Силах України та отримує високу заробітну плату.
Позивачка зазначає, що коштів на повне матеріальне забезпечення дитини не вистачає Вона не має можливості забезпечити дитину усім необхідним для її фізичного та духовного розвитку, а сума стягуваних аліментів є недостатньою для повноцінного утримання дитини.
У зв`язку з викладеним просить позов задовольнити.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 06.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження, витребувано докази про доходи відповідача.
У судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, не прибули.
Представник позивачки адвокат Фарбота Р. Р. на адресу суду надіслав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді.
Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Судову повістку він отримав 21.02.2026.
У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.
Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження та актового запису про народження сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 11).
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2010 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти у розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з 11.10.2010 і до повноліття дитини (а.с. 9).

Із відповіді № 2319719 від 09.02.2026 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи вбачається, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з першого кварталу 2025 року по четвертий квартал 2025 року отримав дохід у розмірі 321200,00 грн.

Норми права, які застосовані судом, висновки суду

Дослідивши та оцінивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову, із таких підстав.

За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

Як встановлено судом, за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у 2010 році суд стягнув з відповідача на користь позивачки на дитину аліменти в розмірі 300 гривень.

Визначаючи такий розмір аліментів, суд констатував у рішенні, що відповідач не отримує нерегулярний мінливий дохід.

Між тим, матеріалами справи доведено, що майновий стан відповідача із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно покращився, що доводиться документами про доходи відповідача, згідно із якими із січня 2025 року він отримує не менше 21 000 грн доходів та, крім того, у 4 кварталі 2025 року задекларував 212720 грн доходів як ФОП.

Також загальновідомим фактом є той факт, що ціни на продукти харчування, одяг, ліки, тощо в порівнянні із 2010 роком значно зросли, як і збільшився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що свідчить про потребу більшого розміру грошових коштів на утримання дитини сторін.

Оскільки правом визначати спосіб стягнення аліментів чи у твердій грошовій сумі, чи у частці від доходів платника аліментів наділено того з батьків (опікунів) із ким проживає дитина та зважаючи, що наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки майновий стан відповідача покращився із часу ухвалення рішення, суд задовольняє позов.

Суд зазначає, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 доходів платника аліментів на одну дитину гарантовано ч. 5 ст. 183 СК України.

А тому, діючи в інтересах дитини, суд змінює спосіб стягнення аліментів та стягує аліменти в розмірі частки доходів відповідача, починаючи стягнення із дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена, у розмірі 1331, 20 грн.

Керуючись статтями 141, 259, 263265, 268, 280283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити спосіб стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визначені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2010.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 гривню 20 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення відповідачем може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Позивач, якому рішення не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І. Ю. Хуторна