Справа № 194/2201/24
Номер провадження № 2-п/194/6/26
УХВАЛА

12 березня 2026 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачу не було відомо про наявність справи про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, судові повістки про виклик до суду він не отримував, тому не з`являвся на судові засідання та був позбавлений можливості подати заяву про визнання позовних вимог. Про заочне рішення суду дізнався з сайту Судова влада України в розділі «Стан розгляду справ» 22.02.2026 року. Відповідач зазначає, що не заперечує свого обов`язку щодо утримання дітей та визнає необхідність надання матеріальної допомоги на їх утримання. Разом з тим, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пасинком відповідача, якому відповідач добровільно надає матеріальну допомогу та має намір і надалі брати участь у його утриманні. Відповідач не мав можливості повідомити суд про свою позицію та надати відповідні пояснення під час розгляду справи про визнання позовних вимог. Просить скасувати заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2025 року по цивільній справі № 194/2201/24 за позовною заявою представника позивача адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та призначити розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та предстаник позивача Мерцалов М.Ю. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Відповідач та представник відповідача Мерцалов М.Ю. в судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, позовні вимоги визнає та просить задовольнити в повному обсязі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали вище зазначеної цивільної справи, суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи №194/2201/24, заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2025 року позовні вимоги представника позивача адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено частково та вирішено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття. В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Судові повістки відповідачу направлялися на адресу його реєстрації: АДРЕСА_1 , які повернулися не вручені з зазначенням "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач двічі повідомлявся своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи у відповідності до ст. 128-130,223 ЦПК України.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Представник відповідача посилається, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо утримання дітей та визнає необхідність надання матеріальної допомоги на їх утримання. Разом з тим, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пасинком відповідача, якому відповідач добровільно надає матеріальну допомогу та має намір і надалі брати участь у його утриманні. Відповідач був позбавлений можливості подати заяву про визнання позовних вимог.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.04.2025 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відмовлено з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом статті 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. При цьому мачухою є друга (наступна) дружина батька дитини, а вітчимом є той, хто перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, але не є її батьком.

Обов`язок мачухи, вітчима по утриманню падчерки, пасинка, виникає лише за сукупності наступних умов: спільного проживання разом з падчеркою чи пасинком; малолітності та неповнолітності падчерки чи пасинка; потреби у матеріальному забезпеченні падчерки або пасинка; відсутності у падчерки та пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або наявності поважних причин, з огляду на які ці особи не можуть надавати їм належного утримання; наявності достатніх матеріальних засобів мачухи чи вітчима для надання матеріальної допомоги своїй падчерці та пасинку.

Особливістю норми статті 268 СК України є те, що обов`язок у мачухи, вітчима по утриманню малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка, виникає не лише за відсутності у падчерки та пасинка матері чи батька, тобто аліментнозобов`язаних осіб першої черги, а також у разі відсутності діда, баби, повнолітніх братів та сестер або наявності поважних причин, внаслідок яких ці особи не можуть надавати їм належного утримання, тобто відсутність зобов`язаних осіб по сплаті аліментів другої черги.

Судом встановлено, що у неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є мати ОСОБА_4 , з якою проживає дитина.

Судом враховується, що позивач не надала належних доказів до суду, про те що у ОСОБА_3 не має інших родичів, які зобов`язані утримувати останнього (баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання).

Також, суду не надано обґрунтованих та належних доказів неспроможності позивачем утримувати свою дитину.

Окрім того, суду не надано доказів, що відповідач може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 .

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму права, і обставини, за яких передбачено таке утримання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, добровільне надання матеріальної допомоги на утримання пасинка ніяким чином не впливає на примусове стягнення аліментів на його утримання, в якому судом було відмовлено. Інших обставин для скасування заочного рішення стороною відповідача не заявлено.

Окрім того, суду і перегляді заочного рішення не надано доказів, що відповідач може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 .

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що докази, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для справи, а відповідач був двічі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у відповідності до ст. 128-130,223 ЦПК України, тому заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 223, 260, 261, 285, 287 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий суддя В.О. Корягін