Справа № 372/2322/25
Провадження № 2-148/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Редька Н.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Обухів клопотання позивача про доручення доказів подружньої зради у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду на стадії підготовчого провадження перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

10.02.2026 року через канцелярію суду позивачем подано суду клопотання позивача про доручення доказів подружньої зради (а.с. 140 том 2).

Як стверджується позивачем, до вказаного клопотання долучено інтимні фотографії та листування відповідачки, що доводять подружню зраду (а.с. 141-142 том 2).

За твердженням позивача, суду необхідно дослідити вказані докази з метою всебічного, повного встановлення всіх обставин справи для прийняття обґрунтованого, законного вмотивованого рішення у даній справі.

На переконання суду, подання позивачем до суду вказаного клопотання та доданих до нього інтимних фотографій та листування є зловживанням процесуальними правами, оскільки такі дії позивача суперечать основним засадами (принципами) цивільного судочинства, а також його завданню, що слідує з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог п.п. 2, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи пп.«а» п. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року).

Верховний Суд в ухвалі від 29 квітня 2024 року у справі № 686/6339/22 звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

В ст. 44 ЦПК України, зазначено про неприпустимість зловживання процесуальними правами. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Зазначений перелік не є вичерпним.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Зловживання процесуальними правами - цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Отже, характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права; недобросовісність дій; умисний характер; завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний результат, вчиняє процесуальні дії, зовні схожі на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Однак, такі дії мають повністю штучний характер, хоча зовні протікають в межах правового поля, а насправді ними заподіюється шкода інтересам інших учасників процесу та взагалі інтересам правосуддя.

У п. 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 199/6713/14-ц касаційний суд зазначив, що зловживання процесуальним правом є такі дії, що суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

У ЦПК України в якості одного з принципів цивільного судочинства названий принцип неприпустимості зловживання процесуальними правами п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд запобігає зловживанню учасниками судового процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Про заборону зловживання процесуальними правами йдеться і в нормах міжнародних актів, і в рішеннях Європейського суду з прав людини. У ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регламентується, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 є живим інструментом, який комплексно застосовується під час захисту прав свобод та інтересів людини. Конвенційне положення ст. 17 окреслює заборону зловживання правами.

У правовій позиції Верховного Суду (постанова КАС ВС справа №766/20776/17 від 10 вересня 2021 року) під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Отже, зловживання процесуальними правами це:

1. недобросовісна поведінка учасників справи, яка виходить за межі процесуального закону;

2. форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, які можуть призвести до негативних наслідків.

Про недопустимість будь-яких зловживань процесуальними правами та наслідки йдеться у наступному рішенні ЄСПЛ. У справі «Мушта проти України» від 18.11.2010 суд нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. З цього випливає, що одним із аспектів обмеження права на прийняття заяви є наявність будь-яких зловживань процесуальними правами.

Предметом справи за позовом є ОСОБА_1 до ОСОБА_4 є поділ спільного майна подружжя.

Предмет доказування при поділі майна подружжя включає встановлення факту перебування у шлюбі, наявності спільного майна, часу та джерел його придбання, а також його вартості.

Обставини інтимного життя не входять до предмету доказування у даній справі.

Суд зазначає, що подане позивачем клопотання та долучені до нього інтимні фотографії та листування вочевидь є вчиненням процесуальної дії, спрямованої на приниження честі і гідності відповідачки, а тому розцінюються судом як зловживання позивачем процесуальним правом на подання доказів та потребують вжиття судом заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами позивачем.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 44, п. 2. ч. 1 ст. 148 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про доручення доказів подружньої зради у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя залишити без розгляду.

Визнати зловживанням процесуальними правами позивачем ОСОБА_1 відповідно дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, а саме, подання клопотання про доручення доказів подружньої зради у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Застосувати до позивача ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу розміром 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3328 грн., який стягнути з позивача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання на протязі 3 (трьох) місяців з дня набрання нею законної сили.

У відповідності до ч. 6 ст. 148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.03.2026 року.

Суддя Р.О. Рабчун