Справа № 509/889/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 липня 2025 року, ухвалене суддею Суха Н.І., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У лютому 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивує тим, що 23.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4495523 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 360 днів.

23.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №4495523 за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн.

Враховуючи внесені зміни до кредитного договору, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 16 000 грн. Договір підписано в електронній формі. Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Позивач виконав умови договору в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №4495523 від 23.03.2024 у період з 23.03.2024 по 25.10.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами в сумі 86 650 грн.

На підставі договору факторингу № 25/10/2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступило права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача.

До позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4495523 від 23.03.2024, загальна сума заборгованості склала 110 150 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 16 000 грн, заборгованість за процентами 86 150 грн, штрафні санкції 8 000 грн.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Відповідно до умов Договору №4495523 строк кредиту 360 днів з 23.03.2024 по 18.03.2025.

Станом на укладення договору факторингу від 25.10.2024, строк дії договору №4495523 від 23.03.2024 не закінчився, тому в межах його дії у період з 26.10.2024 по 06.02.2025 (104 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 41 600 грн., а тому загальна сума заборгованості становить 127 750 грн.

Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.

Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4495523 від 23.03.2024 в загальній сумі 151 750 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 16 000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 86 150 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 104 календарних днів 41 600 грн, штрафні санкції 8 000 грн.

Враховуючи норми чинного законодавства, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період діє воєнного стану, позивач вважає, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором в розмірі 8 000 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №4495523 від 23.03.2024 в сумі 143 750 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 16 000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 86 150 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 104 календарних днів 41 600 грн. Крім цього, просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.

Заочним рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 липня 2025 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість в сумі 72 580 гривень, судовий збір у розмірі 1 223,08 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 049,04 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вважає рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами відповідачем.

Нараховані позивачем відсотки відповідають умовам договору, які були вільно та добровільно прийняті відповідачем під час укладення договору. Позивач діяв у межах договірних зобов`язань, а відповідач отримав вигоду у вигляді кредитних коштів та погодилася на умови їх повернення.

Судом не надано належної оцінки доказам, а саме тому, що в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Зазначає, що проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4495523 від 23.03.2024, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 73 220 грн. , тобто нараховані проценти первісним кредитором у сумі 56 580 грн. та проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у сумі 16 640 грн.

Таким чином, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача кредитну заборгованість в загальній сумі 89 220 гривень, сплачений судовий збір 2 422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції 10 000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 8 000 гривень.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Заяв чи клопотань до початку судового засідання не надходило.

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» повідомлене про дату та час судового засідання шляхом надіслання судової повістки в електронному вигляді на офіційну електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 11.09.2025 (а.с.191).

Представник позивача ОСОБА_2 повідомлена шляхом отримання електронної судової повістки на її офіційну електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 11.09.2025 (а.с.193).

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про судове засідання шляхом отримання електронної судової повістки, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 11.09.2025 наявної в матеріалах справи (а.с.192).

У зв`язку з тим, що сторони по справі не з`явились, однак такі були повідомлені про судове засідання належним чином, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то таку слід вирішити по суті.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4495523 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

На умовах, встановлених Договором ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.2 договору - сума кредиту складає 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 23.03.2024 по 18.03.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.

На підставі погоджених умов, викладених у п.2.1 Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі в сумі 10 000,00 грн., шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення».

Також, враховуючи зазначені вище умови договору, сторони уклали додатковий договір.

Сума кредиту за додатковим договором становить 6 000,00 грн., шляхом зарахування коштів кредиту на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Враховуючи внесені зміни до договору, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 16 000 грн.

Вищевказаний договір підписано в електронній формі.

Оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і, як наслідок формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему, на підставі Договору ФК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №4495523 від 23.03.2024 у період з 26.10.2024 по 06.02.2025 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами сумою 41 600 грн.

На підставі договору факторингу № 24/05/2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступило права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. змінено найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Реєстраційні дії, щодо зміни найменування ТОВ проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 010062201 від 10.12.2024.

Відповідно до умов Договору №4495523 строк кредиту 360 днів з 360 днів: з 23.03.2024 по 18.03.2025.

Станом на укладення договору факторингу від 25.10.2024, строк дії договору №4495523 від 23.03.2024 не закінчився, тому в межах його дії у період з 26.10.2024 по 06.02.2025 (104 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 41 600 грн, а тому загальна сума заборгованості становить 127 750 грн.

Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4495523 від 23.03.2024 загальною сумою 151 750 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 16000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 86150 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 104 календарних днів 41 600 грн, штрафні санкції 8000 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги та вираховуючи проценти за користування кредитом, які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства врахував, що Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX внесено зміни до Закону України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» щодо максимальної денної процентної ставки.

У апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звертало увагу на неправильно здійснений розрахунок процентів, які підлягають стягненню з відповідача. Однак, ключовими доводами апеляційної скарги є саме те, що товариство здійснювало нарахування саме згідно істотних умов договорів укладених між первісним кредитором та споживачем, а тому фактично просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в загальній сумі 89 220 гривень.

Оскільки доводи апеляційної скарги стосуються тільки правильності нарахування відсотків, то колегія суддів перевіряє судове рішення тільки в цих межах.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та розрахунки наведені позивачем, а також розрахунки проведені судом першої інстанції, апеляційний суд констатує наступне.

06.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4495523 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.2 договору - сума кредиту складає 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 23.03.2024 по 18.03.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.

Сума кредиту за додатковим договором становить 6 000,00 грн., шляхом зарахування коштів кредиту на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Враховуючи внесені зміни до договору, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 16 000 грн.

За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №4495523 від 23.03.2024 у період з 26.10.2024 по 06.02.2025 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами сумою 41 600 грн.

Відповідно до умов Договору №4495523 строк кредиту 360 днів з 360 днів: з 23.03.2024 по 18.03.2025.

Зміни передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимальної денної процентної ставки.

Так, пунктом 5 розділу I Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX внесено зміни до Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою, за правилами якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %; Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом 17 такого змісту: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

У період з 24.12.2023 по 22.04.2024 максимальна денна процентна ставка становить 2,5% в день.

У період з 23.04.2024 по 21.08.2024 максимальна денна процентна ставка становить 1,5%.

Тобто, з 22.08.2024 по день звернення до суду з позовом максимальна денна процентна ставка відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» становить 1%.

Суд першої інстанції здійснюючи розрахунок заборгованості керувався вищезгаданими змінами внесеними в Закон України «Про споживче кредитування» та нарахував 56 580 гривень відсотків за користування кредитними коштами враховуючи процентну ставку тільки 1% в день від суми наданого кредиту.

Проте, судом не враховано, що законодавець приймаючи Закон №3498-IX передбачив перехідний період, який становить: з 24.12.2023 по 22.04.2024 максимальна денна процентна ставка становить 2,5% в день; з 23.04.2024 по 21.08.2024 максимальна денна процентна ставка становить 1,5%; з 22.08.2024 максимальна ставка становить 1% в день.

Кредитний договір №4495523 та додаткову угоду укладено між первісним кредитором та ОСОБА_1 06.03.2024, тобто коли ще діяла максимальна денна процентна ставка 2,5% в день.

Тобто, нарахування за кредитним договором потрібно здійснювати враховуючи положення Закону №3498-IX, яким передбачено перехідний період.

З 23.03.2024 по 22.04.2024 слід обраховувати денну процентну ставку в розмірі 2,5%, а тому сума нарахованих процентів становить 12 400 гривень (16 000 х 2,5% = 400 х 31).

Вже з 23.04.2024 по 21.08.2024 максимальна денна процентна ставка становить 1,5%, тобто сума нарахованих процентів становить 29 040 гривень (16 000 х 1,5% = 240 х 121).

Проводячи решту нарахувань з 22.08.2024 по 06.02.2025 слід виходити з 1% на день, що становить суму 27 040 гривень (16 000 х 1% = 160 х 169).

Загалом проценти за користування кредитом за період з 23.03.2024 по 06.02.2025 (321 день, в той час як строк кредитування становить 360 днів) повинні становити суму 68 480 гривень (12 400 + 29 040 + 27 040), що разом із тілом кредиту 16 000 гривень складає суму заборгованості в загальному розмірі 84 480 гривень (16 000 + 68 480).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.09.2024 у справі №204/7787/21 виснував, що недоведення суми заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження, оскільки проводити нарахування згідно умов укладеного кредитного договору №4495523 та додаткової угоди до цього договору є неправомірним, враховуючи зміни внесені законодавцем після набрання чинності 24.12.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX.

Враховуючи вищезазначене, рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 липня 2025 року слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» грошові кошти в розмірі 16 000,00 гривень заборгованості з кредиту, у розмірі 68 240,00 гривень заборгованості з процентів, що разом становить суму боргу в розмірі 84 480 гривень.

Щодо правничої допомоги та судового збору.

Судом першої інстанції задоволено витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5 049,04 гривень враховуючи розмір задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з відповідача також витрати понесені товариством у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 8 000 гривень.

Апеляційний суд вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу керується наступним.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем в суді першої інстанції долучено до матеріалів справи: Договір №10/12-2024 укладений 10.12.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітній М.М.; заявку №6694 від 07.01.2025 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024; Акт №6694 від 06.02.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024.

Згідно доданих до матеріалів справи документів адвокатом надано наступні види робіт: зустріч адвоката та клієнта, надання первинної усної консультації 440 грн. за 0,5 год.; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 840 грн. за 1 год.; аналіз чинного законодавства, практики ВС 440 грн. за 0,5 год.; підготовка декількох позицій 840 грн. за 1 год.; письмова юридична консультація, складання письмового висновку 840 грн. за 1 год.; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, складання та оформлення адвокатських запитів 840 грн. за 1 год.; складання позовної заяви 1 640 грн. за 2 год.; складання та оформлення додатків до позовної заяви 840 грн. за 1 год.; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду справи в суді апеляційної інстанції 1 640 грн. за 2 год.;представництво інтересів клієнта у справі 1 640 грн. за 2 год. Разом 10 000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Разом з поданням апеляційної скарги позивачем додано: Договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (теперішня, змінена назва ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал) та адвокатом Крюкова М.В.; звіт про надання правової допомоги від 14.08.2025 згідно Договору №07/07-2022 від 07.07.2022; платіжну інструкцію від 18.08.2025 №7424 по сплаті наданих адвокатських послуг у розмірі 8 000 гривень.

З огляду на складність справи, на час затрачений стороною позивача для підготовки та опрацювання чинної нормативної бази, роботи із аналізу практики з розгляду схожих спорів, аналізу практики ВС, а також враховуючи те, що розгляд справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції зайняв більше року, то задоволенню підлягає сума 5 000 гривень в суді першої інстанції та 4 000 гривень в суді апеляційної інстанції, що загалом складає суму 9 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Крім цього, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача слід обраховувати згідно задоволених позовних вимог, які склали 58,60% від заявлених (84 240 : 143 750 х 100), тобто за подання позовної заяви стягненню підлягає сума 1 419,53 гривень (2 422,40 х 58,60%) та за подання апеляційної скарги в розмірі 1 703,43 гривень (2 906,88 х 58,60%), що разом складає 3 122,96 гривень.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», задовольнити частково.

Заочне рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 липня 2025 року, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» грошові кошти у розмірі 16.000,00 гривень заборгованості з кредиту, у розмірі 68 240,00 гривень заборгованості з процентів, та судові витрати у розмірі 3 122,96 гривні судового збору за подання позовної заяви і апеляційної скарги та у розмірі 9 000,00 гривень за надання правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій.

У решті вимог, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 06 березня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: