КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-з/824/170/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/4436/24

13 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Костинчука Павла Михайловича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м, та гараж № НОМЕР_1 у ряду АДРЕСА_2, площею 22,1 кв. м.;

- провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у наступний спосіб:

в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м;

в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частку гаража № НОМЕР_1 у ряду АДРЕСА_2, площею 22,1 кв. м.;

- за ОСОБА_2 як спадкоємцем ОСОБА_3 залишити право на отримання у спадщину 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м;

- за ОСОБА_2 як спадкоємцем ОСОБА_3 залишити право на отримання у спадщину 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 у ряду АДРЕСА_2, площею 22,1 кв. м.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м та гараж № НОМЕР_1 у ряду АДРЕСА_2, площею 22,1 кв. м визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право особистої приватної власності на 1/2 частку гаража № НОМЕР_1 у ряду АДРЕСА_2, площею 22,1 кв. м.

За ОСОБА_2 як спадкоємцем ОСОБА_3 залишено право на отримання у спадщину 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м та 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 у ряду АДРЕСА_2, площею 22,1 кв. м.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 355,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 19 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Костинчук П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить:

змінити рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачем права особистої приватної власності на частку квартири в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції: «В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на частку в 25,% квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м».

змінити рішення суду першої інстанції в частині залишення за відповідачем права на отримання в спадщину частку квартири, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції: ««За ОСОБА_2 як спадкоємцем ОСОБА_3 залишити право на отримання у спадщину частку в 74,% квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 кв. м.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костинчука П.М. залишено без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року залишено без змін.

15 січня 2026 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Костинчука П.М. надійшла заява про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог представник зазначав, що у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції позивач понесла судові витрати, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 816,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - частина 8 статті 141 ЦПК України.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч.5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костинчука П.М. залишено без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2025 року залишено без змін.

З урахуванням того, що постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2026 року апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення, колегія суддів вважає, що відсутні підстави, визначені ст. 141 ЦПК України, для відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Костинчука Павла Михайловича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняттяі може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: