Справа № 149/3263/25
Провадження №2/149/159/26
Номер рядка звіту 15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М.В.

при секретарі Поліщук Л.А.

за участі прокурора Соловар А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації

ВСТАНОВИВ:

07.10.2025 до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшов позов керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації та документований посвідкою на постійне проживання в Україні. На підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2008 року установлено факт прийняття відповідачем спадщини та визнано за ним право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку розміром 2,8154 га, розташовану на території Мар`янівської сільської ради Хмільницького району. На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1 відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області 06.02.2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №781436 з кадастровим номером :04:003:0032 площею 2,8152 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже. ОСОБА_1 , будучи громадянином рф, успадкувавши земельну ділянку, протягом року не відчужив її, що є підставою для задоволення позову.

Ухвалою суду від 13.10.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.11.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд по суті.

В судовому засіданні прокурор Соловар А.С. підтримує позовні вимоги та просить їх задоволити, посилаючись на обставини, що зазначені у позовній заяві.

Представник Головного управління Держкомзему у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутгність, просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день та час судового засідання, на розгляд справи не прибув, клопотань та відзиву від нього не надходило.

За одночасного існування умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює провести заочний розгляд справи за наявними доказами.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до відомостей управління Державної міграційної служби у Вінницькій області гр. рф ОСОБА_1 є таким, що документований посвідкою на постійне проживання в Україні (а.с. 17)

Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2008 року встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 та визнано право власності на земельну ділянку розміром 2,8154 га , розташовану на території Мар`янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 30)

ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,8154 га, що розташована на території Мар`янівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 25-26). На вказану земельну ділянку заведено поземельну книгу (а.с. 32-69)

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги керрівника Хмільницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про конфіскацію земельної ділянки, є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст.264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст.13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст.80ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої ст.81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Відповідно до ч.3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Відповідно до п.10 ч. 1ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Відповідно до ч.5ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Отже, в судовому засіданні доведено, що гр. Російської Федерації ОСОБА_1 , порушив визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин не відчужив її упродовж року після набуття права власності. На даний час він без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Хмільницькою окружною прокуратурою надіслано Головному управлінню Держгеокадастру у Вінницькій області лист від 17.06.2025 року № 56/1-1399 вих-25 про виявлені порушення, зазначивши про необхідність вжиття заходів щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку. (арк. с. 18-20)

Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області листом від 23.06.2025 року Хмільницьку окружну прокуратуру повідомлено про невжиття заходів до усунення виявлених порушень земельного законодавства (а.с. 21)

Отже, уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015року №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Так, ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає у тому, що відповідач ОСОБА_1 , який є громадянином Російської Федерації, порушив визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин не відчужив її упродовж року після набуття права власності. На даний час він без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України та отримує прибуток за її використання на території України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду".

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

При цьому, чинним законодавством (ст. 145 ЗК України) передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом.

В даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак, до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Хмільницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №2196 від 01.10.2025, покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури судових витрат по оплаті судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.56, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 ,. прожив.: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0032 площею 2,8152 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Хмільницького району, шляхом її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 ,. прожив.: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Вінницької обласної прокуратури (49044, м.Вінниця, вул.Монастирська, 33, МФО 820172, Державна Казначейська служба України, м.Київ р/р UA 0003988, ) судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марина РОБАК