Провадження № 2/591/2567/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Косар А. І., за участю: секретаря судового засідання Шпаченка М. В.

розглянув у порядку загального позовного провадження судову справу єдиний унікальний номер 591/10632/25

про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ціна позову 243 036.38 грн

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Кордюк Віталій Петрович

відповідач ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" (скорочена назва АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ"), представник відповідача адвокат Ланчковський Юрій Вікторович, керівник юридичної особи Гладкий Сергій Миколайович у порядку самопредставництва

УСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року в системі Електронний суд адвокат Кордюк Віталій Петрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , сформував позов до АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вимоги мотивовано тим, що у період з 29.03.2021 по 02.12.2024 ОСОБА_1 знаходилась у трудових відносинах з АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" на посаді провідного бухгалтера обліку матеріалів.

Під час знаходження ОСОБА_1 у трудових правовідносинах з Боржником, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 38 860.34 грн.

02.12.2024 ОСОБА_1 звільнена відповідно до наказу від 02.12.2024 №ВКМ00000007- ВКМ-096166, однак, в день звільнення Відповідач не здійснив виплату ОСОБА_1 усіх сум, які підлягали виплаті при звільненні, а також не повідомив про такі суми, як це передбачає КЗпП України, тим самим порушив вимоги ст. 116 КЗпП України. Фактично, про суми грошових коштів, які ОСОБА_1 мала право отримати при звільненні, вона дізналась з інформації, наданої Відповідачем на адвокатський запит адвоката Кордюка В. П.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

3 урахуванням норм «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, розмір середньоденної заробітної плати Позивача становить 1 582.76 грн (заробітна плата за листопад 2024 року в сумі 34 464.00 грн та за жовтень 2024 року в сумі 35 177.32 грн поділена на кількість робочих днів у цих місяцях (44)).

Оскільки згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, то з урахуванням вищезазначеної суми, середній заробіток за час затримки розрахунку за шість місяців (грудень 2024 - 21 день, січень 2025 - 23 дні, лютий 2025 - 20 днів, березень 2025 - 21 дні, квітень 2025 - 22 дні, травень 2025 - 22 дні) з розрахунку 129 робочих днів становить 204 176.04 грн (1 582.76 грн x 129 = 204 176.04 грн).

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 38 860. 34 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 204 176.04 грн, а усього 243 036.38 грн.

Аргументи учасників справи

Представник відповідача подав відзив, відповідно до якого АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" не погоджується з розміром нарахованої заборгованості, вважає її надмірно високою з огляду на наступні обставини:

Ухвалою від 07.11.2022 у справі № 757/29871/22-к слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва за клопотанням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000459 наклав арешт на частки у статутному капіталі АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" та інше майно підприємства.

Ухвалою від 22.12.2022 у справі №757/36605/22-к слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва за клопотанням прокурора Офісу Генерального прокурора передав Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) майно та корпоративні права на частки у статутному капіталі АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ".

Арешт органами державної влади майна та корпоративних прав і повна зупинка діяльності підприємства унеможливило виробничу діяльність підприємства та надходження коштів для виплати заробітної плати працівникам і фактично стало для АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" обставиною непереборної сили, яка позбавляє його можливості виконувати будь які фінансові зобов`язання.

Таким чином, невиплата заробітної плати ОСОБА_1 сталася не з вини АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ", а внаслідок рішень державних органів, які призвели до зупинки підприємства і неспроможності виплачувати заробітну плату працівникам підприємства.

Зупинка роботи підприємства спричинила неможливість виконання підприємством своїх фінансових зобов`язань з виплати заробітної плати працівникам підприємства, пільгових пенсій, погашення кредиторської заборгованості, сплати податків.

Керівництво АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" намагається не допустити банкрутства підприємства і за рахунок реалізації залишків товарної продукції намагається підтримувати функціонування підприємства та за наявності грошових надходжень частково виплачувати борги підприємства, але виконати всі свої фінансові зобов`язання підприємство не в змозі.

АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" визнає заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 у розмірі 38 860.34 грн, але категорично не погоджується з нарахованою нею компенсацією середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 204 176.04 грн.

ВСУ у своєму рішенні від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 сформував правову позицію щодо застосування принципу співмірності і зазначив, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Велика Палата Верховного Суду погодилась із цією правовою позицією ВСУ.

Сума заборгованості АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" перед ОСОБА_1 складає 38 860.34 грн, це сума нарахованої але невиплаченої заробітної плати за три місяці, однак позивач просить стягнути з товариства суму компенсації за затримку виплати, яка більше ніж у п`ять разів перевищує саму заборгованості з заробітної плати, що ніяк не відповідає принципу співмірності і зазначеній вище позиції ВСУ.

Враховуючи, що невиплата заробітної плати ОСОБА_1 сталась не з вини АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ", а внаслідок зупинки роботи підприємства за рішеннями державних органів, а також те, що сума компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, яку позивач хоче стягнути, в декілька разів перевищує саму заборгованість по заробітній платі, вважаємо що сума стягнення є дуже завищеною.

Не зважаючи на відсутність вини у невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 , АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" приймає на себе частину відповідальності і готове компенсувати останній затримку виплати її заробітної плати грошовою сумою в розмірі 5 000.00 грн, яку вважає справедливою за даних обставин і співмірною з розміром заборгованості. В іншій частині задоволення позову просить відмовити.

Сторона позивача правом відповіді на відзив не скористалася.

Рух справи у суді першої інстанції

19 вересня 2025 року Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у судовій справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

20 жовтня 2025 року Ухвалою суду відповідачу продовжено процесуальний строк, встановлений судом, для подання відзиву на позов. 20.10.2025 в системі Електронний суд відповідач сформував відзив.

17 листопада 2025 року Ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони та їх представники на судове засідання не прибули, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. В матеріалах справи наявне клопотання сторони позивача про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримує і просить задовольнити.

Фактичні обставини встановлені судом

Згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" у період з 27.03.2021 по 02.12.2024 на посаді провідного бухгалтера обліку матеріалів, та 02 грудня 2024 року її звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, наказ №283-к від 02.12.2024.

Згідно розрахункового листка ОСОБА_1 за квітень 2025 року, борг за підприємством на кінець місяця становить 38 860.34 грн.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 наголосила, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів та/або заперечень щодо належного здійснення виплат заробітної плати при звільненні позивача (у розмірі 38 860.34 грн).

Ураховуючи зазначене, суд доходить висновку, про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ "НВАТ "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" заборгованості по заробітній платі у розмірі 38 860.34 грн.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

З 19 липня 2022 року статтю 117 КЗпП України викладено у наступній редакції «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

У цій справі ОСОБА_1 заявила позовну вимогу про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в межах шести місяців.

26 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №761/9584/15-ц в якій зазначила, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Велика Палата Верховного Суду вважала, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року в справі № 489/6074/23 сформульовано загальний правовий висновок про застосування статті 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, зазначено, що, розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. Під час здійснення такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду в постанову від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 607/2071/17 зазначено, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" і Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з Порядком № 100 середня заробітна плата за час вимушеного прогулу й в усіх інших випадках (крім оплати відпусток, призначення пенсії, відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я) обчислюється виходячи з виплати за останні два місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців (якщо ж він протягом останніх місяців не працював - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи).

З викладеного вбачається, що передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Оскільки відповідач як роботодавець своєчасно не здійснив із працівником розрахунку при звільненні, то суд вважає за необхідне стягнути із відповідача відповідно до статті 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку.

Так, загальна тривалість затримки, з урахуванням вимог позовної заяви, з 03.12.2024 (наступний день за днем звільнення) за шість місяців (грудень 2024 - 21 день, січень 2025 - 23 дні, лютий 2025 - 20 днів, березень 2025 - 21 дні, квітень 2025 - 22 дні, травень 2025 - 22 дні) складає 129 робочих днів.

Середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 1 582.76 грн, що розрахований з огляду на заробітну плату останньої за два останні повно відпрацьовані нею місяці у сумі 69 641.32 грн (34 464.00 грн + 35 177.32 грн) та 44 робочих дні. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 204 176.04 грн (1 582.76 грн х 129 днів).

Проте, з урахуванням вищезазначених висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, співмірність заявлених до стягнення сум зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, дій позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним критеріям, визначеним Великою Палатою Верховного Суду, є визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат у розмірі 10 000.00 грн.

Беручи до уваги, що затримка розрахунку при звільненні позивачки була певним чином пов`язана з об`єктивними причинами, які істотно вплинули на господарську діяльність відповідача і певним чином завадили відповідачу дотриматися положень стст. 116-117 КЗпП України, суд вважає за необхідне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні позивача до 10 000.00 грн, відмовивши в іншій частині позовних вимог за їх необґрунтованістю.

При цьому суд враховує, що позивач також мала можливість звернутися до суду за захистом своїх прав раніше, що виключало б штучне створення ситуації, коли розмір середнього заробітку при розрахунку при звільненні залежав би від самого позивача.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 38 860.34 грн заборгованості по заробітній платі і 10 000.00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовивши в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю.

Аналізуючи всі доводи сторін, Суд також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211.20 грн за вимогу про стягнення невиплаченої заробітної плати та 59.32 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, виходячи з розрахунку: 10 000.00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 1 211.20 грн (сума сплаченого судового збору) / 204 176.04 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 59.32 грн, а усього у розмірі 1 270.52 грн.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись стст. 141, 263-265, 268, 272, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 38 860 (тридцять вісім тисяч вісімсот шістдесят) грн 34 коп. (без подальшого утримання податків та інших платежів), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10 000.00 (десять тисяч ) грн з подальшим утриманням з цієї суми прибуткового податку, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" () в дохід державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок UA0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) 1 270 (одна тисяча двісті сімдесят) грн 52 коп. судового збору.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача адвокат Кордюк Віталій Петрович РНОКПП: НОМЕР_3 , ОРДЕР СЕРІЯ ВМ № 1068325; робоче місце: Україна, 40022, м. Суми, вул. Троїцька, буд. 21;

відповідач ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" , місце знаходження юридичної особи: Україна, 40020, м. Суми, проспект Перемоги, буд. 6;

представник відповідача адвокат Ланчковський Юрій Вікторович ОРДЕР СЕРІЯ АЕ №1435088; керівник юридичної особи Гладкий Сергій Миколайович.

Суддя А. І. Косар