ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/429/26Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/8463/22 Категорія: 301030000 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачНовіков О.М.,
суддіКарпенко О.В., Сіренко Ю.В.,
секретар Костенко А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мисана Василя Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Черкаська міська рада про поділ житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2019 року.

Домоволодіння складається з житлового будинку з прибудовами загальною площею 91,1 кв. м. та надвірних споруд.

Також позивач є власником 1/3 частини земельної ділянки площею 587 кв.м з кадастровим номером :06:026:0008 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2019 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру № НВ-015 від 06 липня 2015 року земельна ділянка площею 0,0587 га розташована на території Черкаської міської ради по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Власником 2/3 частини житлового будинку з прибудинковими та надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та 2/3 частини земельної ділянки площею 587 кв.м з кадастровим номером :06:026:0008 - є ОСОБА_1 .

Співвласниками не досягнуто згоди про поділ в натурі житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки.

Згідно з висновком експертів, за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 898/899/23-23 від 16 травня 2024 року, встановлено технічну можливість поділу будинку та запропоновано варіанти І та ІІ поділу домоволодіння по АДРЕСА_1 , відповідно до яких запропоновані варіанти І та ІІ встановлення порядку користування земельною ділянкою.

28 серпня 2024 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій він просив суд:

-поділити житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 між співвласниками та встановити порядок користування земельною ділянкою по першому варіанту висновку проведеної у справі будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи;

-виділити у власність кожній з сторін приміщення житлового будинку та надвірні споруди із встановленням порядку користування ділянкою по першому варіанту висновку проведеної у справі будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи;

-припинити право спільної часткової власності;

-стягнути з відповідача 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 10 0052,70 грн. витрат за проведення експертизи.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення житлового будинку з прибудовами літ. А, а 1, а 2 : літ.1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7 (ІІ) площею 33,3 кв. м, надвірні споруди навіс Е, погріб Г, огорожа № 1 (ворота з хвірткою), огорожа № 2 (65 %), водоколонка № 3 (50 %), замощення І за адресою АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення житлового будинку з прибудовами літ. А, а 3, а 4: 1-4, 1-5, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 (І) площею 57,7 кв. м, надвірні споруди сарай Б, вбиральня В, гараж Д, огорожа № 2 (35 %), водоколонка № 3 (50 %).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_2 у користування частину земельної ділянки кадастровий номер :06:026:0008, цільове призначення: для обслуговування та експлуатації житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 194,3 кв.м. (0,01943 га) у межах: від т.1 до т.2 - 4,85 м, від т.2 до т.3 по лінії розподілу житлового будинку, від т.3 до т.4 - 1,0 м, від т.4 до т.5 - 3,43 м, від т.5 до т.12 - 4,91 м, від т.12 до т.11 - 2,22 м, від т.11 до т.1 - 10,96 м та 11,1 м; від т.9 до т.10 - 10,62 м, від т.10 до т.13 - 2,07 м, від т.13 до т.14 - 4,31 м, від т.14 до т.6 - 0,48 м, від т.6 до т.7- 1,96 м, від т.7 до т.8 - 7,13 м, від т.8 до т.9 - 6,81 м, як позначено синім кольором у додатку № 5 до висновку експертів № 898/899/23-23 від 16 травня 2024 року.

Виділено ОСОБА_1 у користування частину земельної ділянки кадастровий номер :06:026:0008, цільове призначення: для обслуговування та експлуатації житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 388,6 кв.м. (0,03886 га) у межах від т.1 до т.2 - 4,85 м, від т.2 до т.3 по лінії розподілу житлового будинку, від т.3 до т.4 - 1,0 м, від т.4 до т.5 - 3,43 м, від т.5 до т.6 - 1,0 м, від т.6 до т.7 - 1,96 м, від т.7 до т.8 - 7,13 м, від т.8 до т.9 - 6,81м, від т.9 до т.1 - по межі земельної ділянки кадастровий номер :06:026:0008, як позначено зеленим кольором у додатку № 5 до висновку експертів № 898/899/23-23 від 16 травня 2024 року.

Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільне користування частину земельної ділянки кадастровий номер :06:026:0008, цільове призначення: для обслуговування та експлуатації житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 8,03 кв.м. (0,00803 га) у межах від т.5 до т.6 - 1,0 м, від т.6 до т.14 - 0,48 м, від т.14 до т.13 - 4,31 м, від т.13 до т.10 - 2,07 м, від т.10 до т.11 - 1,5 м, від т.11 до т.12 - 2,22 м, від т.12 до т.5 - 4,91 м, як позначено жовтим кольором у додатку № 5 до висновку експертів №898/899/23-23 від 16 травня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 984,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 416,71 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що звернення до суду ОСОБА_2 з відповідними позовними вимогами є обґрунтованим, оскільки співвласники не дійшли згоди щодо укладення договору про поділ спільного майна, а тому така обставина обмежує право позивача у реалізації виділу частини спільного майна в натурі відповідно до ст. 364 ЦК України.

Висновком судової експертизи підтверджено можливість поділу належних сторонам на праві часткової власності домоволодіння та земельної ділянки та запропоновано два варіанти розподілу.

Суд задовольнив позовні вимоги по ІІ варіанту висновку експертів, оскільки І варіант розподілу домоволодіння, запропонований експертами передбачає поділ домоволодіння з більшим відступом від ідеальних часток співвласників за площею житлового будинку, що призведе до обмеження відповідача у праві власності без законних підстав.

Судом відмовлено в стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не подавалося попереднього розрахунку суми таких витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мисан В.М. просить скасувати рішення суду як незаконне, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ту обставину, що позивач має відшкодувати відповідачу різницю у інвентарній вартості будівлі і спору з урахуванням їх фізичного зносу в розмірі лише 1 636 грн, при цьому позивачу безпідставно виділено більшу площу в домоволодінні. Крім того, судом не було враховано, що позивач ніколи не проживав в спірному будинку та жодного поліпшення не проводив.

Також вказано, що висновок експертів не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки у висновку не зазначено, хто саме із сторін повинен проводити реконструкцію та переобладнання у спірному будинку.

Враховуючи, що судом не було надано належну оцінку всім обставинам справи, рішення суду, на думку скаржника, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду. Вважає, що суд, ухвалюючи рішення в повній мірі дослідив всі обставини справи та надані сторонами докази, тому рішення суду є законним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та власником 1/3 частини земельної ділянки площею 587 кв.м. з кадастровим номером :06:026:0008 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2019 року. Право власності зареєстроване 27 грудня 2019 року (а.с. 9-10, 11-12, 23-24 т.1).

Іншим власником 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та власником 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :06:026:0008 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2019 року. Право власності зареєстроване 27 грудня 2019 року. (а.с. 40-41, 42-43 т.1).

Між співвласниками не досягнуто згоди щодо поділу домоволодіння та земельної ділянки.

Відповідно до технічного паспорту, складено КП «ЧООБТІ» 02 травня 2023 року, домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами а1, а2, а3, а4 загальною площею 91,1 кв.м, житловою площею 53,0 кв.м та надвірних споруд сарай Б, вбиральня В, гараж Д, навіс Е, погріб Г, ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, водоколонка № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, ями зливні № 6, № 7, вимощення І. ( а.с. 111-117 т.1).

Відповідно до висновку експертів Черкаського відділення КНДІСЕ від 16 травня 2024 року № 898/899/23-23 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, відповідно до якого запропоновано варіанти І та ІІ поділу домоволодіння по АДРЕСА_1 та відповідних варіантів І та ІІ встановлення порядку користування земельною ділянкою (164 - 182 т.1).

Відповідно до варіанту І розподілу домоволодіння відступ від ідеальних часток по вартості становить для першого співвласника 1/3 частки ОСОБА_2 на 17 769,00 грн. більше, а для другого співвласника ОСОБА_1 на 17 769,00 грн. менше. При цьому варіанті ОСОБА_2 , частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує ОСОБА_1 , частка якого в натурі після поділу стала меншу за ідеальну сплачує компенсацію 17 769,00 грн.

Відповідно до варіанту ІІ розподілу домоволодіння відступ від ідеальних часток по вартості становить для першого співвласника 1/3 частки ОСОБА_2 на 3 847,00 грн. більше, а для другого співвласника ОСОБА_1 на 3 847,00 грн. менше. При цьому варіанті ОСОБА_2 , частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну виплачує ОСОБА_1 , частка якого в натурі після поділу стала меншу за ідеальну сплачує компенсацію 3 847,00 грн.

Варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою кадастровий номер :06:026:0008 за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до часток співвласників наведено в дослідницькій частині висновку земельно-технічного дослідження та зображено в графічних додатках № 4, 5 до висновку.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 444282694 від 19 вересня 2025 року складовими домоволодіння по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) є житловий будинок з прибудовами літ. А-І, а, а1, а2, а3, а4 загальною площею 91,1 кв.м, житловою площею 53 кв.м та надвірні споруди: сарай під літ. Б, вбиральня В, погріб Г, гараж Д, навіс літ. Е, огорожа № 1, 2, 4, водоколонка № 3, замощення І .

Відповідно до довідки про оціночну вартість від 19 серпня 2025 року, сформованої на сайті Єдиної бази даних звітів про оцінку оціночна вартість домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 3 155 427,93 грн.

Відповідні правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст. 190 ЦК України).

До нерухомих речей відносяться земельні ділянки, будинки, споруди як житлового, так і виробничого призначення, а також інші об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України та ч. 1 ст. 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом частин 1-2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 761/28358/15-ц (провадження № 61-6663св23), від 10 травня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 61-5044св21), від 09 серпня 2024 року у справі № 442/8542/19 (провадження № 61-6570св24) вказано, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25).

Одночасно з поділом житлового будинку суд вправі здійснити поділ присадибної ділянки, на якій цей будинок розміщений. Визначаючи варіанти поділу земельної ділянки, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку поділу земельної ділянки немає, то суд здійснює поділ земельної ділянки з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним із співвласників належним йому майном.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :06:026:0008 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить належать сторонам на праві спільної часткової власності, може бути поділена між ними в натурі. При цьому, суд правомірно керувався тим, що житловий будинок підлягає поділу з незначним відхиленням від рівності часток співвласників у майні та присудженням тому з співвласників, частка якого зменшується, відповідної грошової компенсації.

Водночас, здійснюючи поділ житлового будинку та присадибної ділянки за варіантами, визначеним у висновку експертів Черкаського відділення КНДІСЕ від 16 травня 2024 року № 898/899/23-23 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, суд першої інстанції правильно виснував, що І варіант поділу домоволодіння, запропонував у експертному висновку, не може бути визнаний прийнятним для врегулювання спірних правовідносин, оскільки передбачає поділ домоволодіння з більшим відступом від ідеальних часток співвласників за площею житлового будинку, що призведе до обмеження відповідача у праві власності без законних підстав.

Оскільки ІІ варіант поділу домоволодіння передбачає поділ з меншим відступом від ідеальних часток та є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників домоволодіння, тому він був обґрунтовано врахований судом при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання висновку експертів неналежним доказом у справі через не зазначення у висновку хто саме повинен проводити реконструкцію та переобладнання будинку є безпідставними, оскільки такого питання перед експертом судом в ухвалі про призначення експертизи від 16 січня 2023 року не ставилося. Будь-яких інших об`єктивних та переконливих доказів на спростування висновку експертів апеляційна скарга не містить.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом не було враховано, що позивач ніколи не проживав в спірному будинку та жодного поліпшення не проводив відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки суд першої інстанції надавав цій обставині належну оцінку та в своєму рішенні вказав, що визначальним для виділу частки або поділу будинку та іншого нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 35, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мисана Василя Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанов складено 09 березня 2026 року.

Судді