Номер провадження: 22-ц/813/673/26
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Вадовської Л.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БІЛИЙ БУДИНОК» до ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Куриленко О.М. 11 серпня 2025 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2025 року ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» звернулось до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №428820887 від 27 травня 2025 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 в період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2025 року була нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у загальній сумі 122299,73 грн., інфляційні втрати у сумі 27042,64 грн., 3% річних 7572,16 грн., а всього - 156 914,53 грн. Указані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року позов ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» заборгованість за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2025 року у розмірі 156914,53 грн., яка складається із: 122299,73 грн. заборгованість зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком, інфляційні втрати у сумі 27042,64 грн., 3% річних 7572,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. та витрати на копіювання документів у сумі 1785 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 3028 грн.

В решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що: сума боргу стягнута судом з ОСОБА_1 на користь відповідача у стовідсотковому розмірі, при цьому судом не враховано, що апелянт є власником лише 1/2 частини квартири; між ОСОБА_1 та відповідачем договір на надання послуг не укладався; судом безпідставно нараховано суми інфляційних витрат та 3% річних у період дії карантину та воєнного стану; судом не обґрунтовано розмір стягнутих з відповідача процесуальних витрат на правничу допомогу та канцелярських витрат; судом не враховано пропуск позивачем строків позовної давності.

Сторони про розгляд справи на 05 березня 2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності н нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, 31 грудня 2009 року проведено державну реєстрацію ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК». Номер запису в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань 1 037926.

Актом приймання-передачі об`єкта в експлуатацію від 01 лютого 2010 року Будівельною компанією «СТІКОН» було передано в експлуатацію ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» 2-х секційний багатоповерховий житловий будинок із підземним паркінгом та вбудованими нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_2 .

Об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів Об`єднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до цього Статуту; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного та інших фондів; укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; встановлювати пеню за несвоєчасну сплату внесків і платежів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені законом та цим Статутом внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного, ремонтного та інших фондів.

Згідно п. 2 розділу V Статуту Об`єднання, співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням зобов`язання співвласником; виконувати передбачені Статутом об`єднання обов`язки перед об`єднанням.

Згідно п.п. 1 розділу VI Статуту ОСББ від 31 грудня 2009 року співвласники є відповідальними за порушення Статуту Об`єднання та законних рішень статутних органів.

На установчих зборах ОСББ «Білий будинок», які відбулися 05 грудня 2009 року, оформлене Протоколом №1 від 05 грудня 2009 року, було прийнято рішення про затвердження Статуту ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК».

На загальних зборах ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК», які відбулися 07 лютого 2018 року, оформлене Протоколом від 07 лютого 2018, було прийнято рішення затвердити перелік та розмір внесків на 2018 рік.

На загальних зборах ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК», які відбулися 07 квітня 2023 року, оформлене Протоколом від 07 квітня 2023 року, було прийнято рішення затвердити перелік внесків та платежів на 2023-2024 роки. Внесок на житлову послугу-утримання будинку та прибудинкової території 11,82 грн. за кв. метр. Внесок на утримання консьєржей - 2,87 грн. за кв. метр. Платіж за охорону - 2,61 грн. за кв. метр. Платіж за відеоспостереження - 0,10 грн. за кв. метр. Платіж за опалення 16 грн. за кв. метр щомісяця в опалювальний період 1300 грн. вартість 1 Гкл. Внесок на утримання паркінгу 8,55 грн. за кв. метр. Внесок на утримання котельної в опалювальний період 2,99 грн. за кв. метр, в неопалювальний період 0,45 грн. за кв. метр. Платіж на підігрів води 80 грн. за куб. метр (без урахування вартості води). Опалення та підігрів води перераховуються пропорційно вартості газу (вищевказана ціна зафіксована для вартості газу 7,56 грн. за куб. метр та розподіл 1,09 грн. за куб. в місяць).

Для виконання завдань та предмету, які зазначені у Статуті, ОСББ уклало колективні договори, а саме з: ФОП ОСОБА_3 про оренду обладнання; ТОВ «АБ «ЦЕНТР-91» про надання охоронних послуг, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг»; ПАТ «Одесагаз» - послуги з постачання газу.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який набув чинності з 10 грудня 2017 року, та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII, який набув чинності з 01 липня 2015 року.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Згідно з п. 5, 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абз. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 13 Закону, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII).

Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі N 712/8916/17, провадження N 14-448цс19, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі N 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі N 642/2858/16, від 04 вересня 2022 року у справі N 201/1807/21, провадження N 61-2572св22.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , яка є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , в період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2025 року була нарахована заборгованість зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у загальній сумі 122299,73 грн.

З приводу викладеного колегія суддів зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року у справі № 520/19647/18 первісний позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2020 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року було скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення боргу за комунальні послуги.

Прийняте в скасованій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_3 , в розмірі 7895,6 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином, вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що квартира АДРЕСА_3 , є спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17, від 07 лютого 2023 року у справі № 1527/2-109/11.

Доводи позивача про те, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору - ОСОБА_2 , сплачує внески та платежі з 15 травня 2020 року за 1/2 квартири, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на підтвердження вказаного ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» не надано відповідних доказів. І навпаки, з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що останній заборгованість нараховувалась у повному обсязі, без відрахування 1/2 частини. Таким чином, матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_2 внесків та платежів на управління багатоквартирним будинком за 1/2 квартири, починаючи з 15 травня 2020 року.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 не позбавлена права заявити позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини витрат на управління багатоквартирним будинком, які стягуються з неї, відповідно до їх часток у спільній частковій власності.

Вказані обставини також у повному обсязі спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що сума боргу стягнута судом з відповідача на користь позивача у стовідсотковому розмірі, при цьому судом не враховано, що апелянт є власником лише 1/2 частини квартири.

Щодо суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2025 року у загальній сумі 122299,73 грн., інфляційні втрати у сумі 27042,64 грн., 3% річних 7572,16 грн., а всього - 156914,53 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала належним чином взятих на себе зобов`язань зі сплати комунальних послуг, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Відповідно, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» підлягає стягненню заборгованість і сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 122299,73 грн.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд уже зауважував, що закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц).

Таким чином, у даному випадку наявні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання, у якому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу певну грошову суму, а позивач має право вимагати її сплати від відповідача.

Враховуючи те, що відповідач, як боржник, прострочила виконання грошового зобов`язання, правильним є рішення суду в частині стягнення з неї на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в цій частині, допустив помилку у визначенні розміру цих сум, що вбачається з наступного.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 03 квітня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Тобто, закон звільняє боржників саме від сплати неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на вказаний вище період. У той же час, платежі компенсаційного характеру, встановлені ст. 625 ЦК України - інфляційні, а також 3% річних від простроченої суми, не є неустойкою, та звільнення від таких заходів відповідальності законом не передбачено.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак, відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції. Основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Одеса, станом на дату подачі позову, не входило до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Одеси, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосованою до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.

За таких обставин, нараховані позивачем на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних в межах заявлених вимог за період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року не підлягають стягненню з відповідача.

Отже, у позивача виникло право на стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних за період з 01 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року та за період з 30 грудня 2023 року по 31 травня 2025 року.

Розрахунок заборгованості:

Сума боргу

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 01/05/2019 до 24/02/2022 122299,73 грн.
Всього:122299,73 грн.

Інфляційні витрати:

Останній період (01/05/2019 - 24/02/2022) Індекс інфляції
травень 2019100,70
червень 201999,50
липень 201999,40
серпень 201999,70
вересень 2019100,70
жовтень 2019100,70
листопад 2019100,10
грудень 201999,80
січень 2020100,20
лютий 202099,70
березень 2020100,80
квітень 2020100,80
травень 2020100,30
червень 2020100,20
липень 202099,40
серпень 202099,80
вересень 2020100,50
жовтень 2020101,00
листопад 2020101,30
грудень 2020100,90
січень 2021101,30
лютий 2021101,00
березень 2021101,70
квітень 2021100,70
травень 2021101,30
червень 2021100,20
липень 2021100,10
серпень 202199,80
вересень 2021101,20
жовтень 2021100,90
листопад 2021100,80
грудень 2021100,60
січень 2022101,30
лютий 2022101,60

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.19583593

Інфляційне збільшення:

122 299,73 x 1.19583593 - 122 299,73 = 23950,68 грн.

3% річних

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/05/2019 до 31/12/2019 122 299,73 x 3 % x 245 : 365 : ,75 грн.
з 01/01/2020 до 31/12/2020 122 299,73 x 3 % x 366 : 366 : ,99 грн.
з 01/01/2021 до 24/02/2022 122 299,73 x 3 % x 420 : 365 : ,85 грн.

Всього штрафних санкцій: 10 353,59 грн.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 1031 день

23950,68 (інфляційне збільшення) + 10 353,59 (штрафні санкції) = 34304,27 грн.

Сума боргу

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 30/12/2023 до 31/05/2025 122299,73 грн.
Всього:122299,73 грн.

Інфляційні витрати:

Останній період (30/12/2023 - 31/05/2025) Індекс інфляції
січень 2024100,40
лютий 2024100,30
березень 2024100,50
квітень 2024100,20
травень 2024100,60
червень 2024102,20
липень 2024100,00
серпень 2024100,60
вересень 2024101,50
жовтень 2024101,80
листопад 2024101,90
грудень 2024101,40
січень 2025101,20
лютий 2025100,80
березень 2025101,50
квітень 2025100,70
травень 2025101,30

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) = 1.18273445

Інфляційне збільшення:

122 299,73 x 1.18273445 - 122 299,73 = 22348,37 грн.

3% річних

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 30/12/2023 до 31/12/2023 122 299,73 x 3 % x 2 : 365 : 100220,10 грн.
з 01/01/2024 до 31/12/2024 122 299,73 x 3 % x 366 : 366 : ,99 грн.
з 01/01/2025 до 31/05/2025 122 299,73 x 3 % x 151 : 365 : ,86 грн.

Всього штрафних санкцій: 5206,95 грн.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 519 днів

22348,37 (інфляційне збільшення) + 5206,95 (штрафні санкції) = 27555,27 грн.

Загальний розмір інфляційної складової боргу та 3 % річних за період з 01 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року та за період з 30 грудня 2023 року по 31 травня 2025 року становить 61859, 54 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК».

Загальна сума заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком, інфляційних втрат та 3% річних, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК», становить 184159,29 грн. (122299,73 грн.+61859,54 грн.).

Відповідно, мотивувальна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції підлягають зміні у частині визначення суми заборгованості відповідача зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком, інфляційних втрат та 3% річних, виклавши їх у редакції цієї постанови.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач наполягала на застосуванні строку позовної давності.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1 та 2 ст. 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України скасовано карантин.

Водночас, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, встановлена ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, який скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану.

Крім того Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ (далі - Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

І лише з 04 вересня 2025 року в Україні набув чинності Закон № 4434-IX, який відновив перебіг строків позовної давності, зупинених через воєнний стан.

Отже, при зверненні до суду із даним позовом, ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» не був пропущений строк позовної давності.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000 гривень.

Згідно матеріалів справи, 06 червня 2025 року між ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» та Адвокатським бюро «Бороган» було укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п. 2.1. якого Адвокатське бюро, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати Клієнту наступної правничої допомоги представництві інтересів Клієнту.

Згідно п.п. 4.1., 4.3, 4.4 Договору про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року, за надання правничої допомоги, яка є предметом Договору, згідно п. 2.1 цього Договору, Адвокатському бюро Клієнт сплачує грошову винагороду у розмірі 60000,00 грн.

Згідно п.п. 4.2, 4.3, 4.4 Договору про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року, Клієнт відшкодовує Адвокату фактично понесені та належним чином підтвердженні (чеками, платіжними дорученнями, іншими первинними документами) витрати, пов`язані з виконанням Договору. Клієнт вправі передати, а Адвокат прийняти аванс за ведення справи, який враховується за вищезазначеними тарифами.

Сторонами погоджено, що виплата винагороди, розмір якої зазначено у п. 4.1. цього Договору здійснюється протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які є предметом позову згідно п. 2.1 Договору на рахунок Клієнта.

09 червня 2025 року між ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» та Адвокатським бюро «Бороган» підписано Акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги від 09 червня 2025 року.

Згідно пунктів 2.1., 4.1 Договору про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року, Адвокатським бюро виконані, а Клієнтом прийняті наступні роботи: формування правничої позиції, усна консультація, вивчення документів, підготовка позовної заяви, участь у судових засіданнях. Всього за виконану роботу Клієнт, протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які є предметом позову згідно п. 2.1 Договору про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року на рахунок Клієнта, зобов`язується сплатити Адвокатському бюро винагороду у розмірі 60000 грн.

У свою чергу, відповідач у поданому відзиві та у судовому засіданні суду першої інстанції заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу, зважаючи на їх не співмірність із часом та обсягом виконаної роботи.

Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не обґрунтовано розмір стягнутих з відповідача витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки на їх підтвердження апелянтом не надано жодного доказу.

Крім того, згідно даних, які містяться в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем, який надає послуги, зокрема, фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність (82.19).

Згідно ч. 1,2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються і судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

09 червня 2025 року між ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» та ФОП ОСОБА_4 було укладено Договір про надання друкарських послуг. За цим Договором виконавець зобов`язується виконати роботи з тиражування (виготовлення копій) поданих Замовником документів для формування документів для подачі позовної заяви про стягнення заборгованості до суду у кількості, які зазначені у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.3. Договору підрядник виконує роботи зі своїх матеріалів, на своєму обладнанні, власними або залученими силами та засобами.

Згідно п. 2.1. вартість послуг сторонами визначена у розмірі 5,00 грн. за один копіювальний лист. Загальна кількість листів зазначається у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору.

09 червня 2025 року між ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» та ФОП ОСОБА_4 підписано АКТ приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання друкарських послуг від 09 червня 2025 року.

У відповідності до вимог пунктів договору про надання друкарських послуг від 09 червня 2025 року та додаткової угоди №2 від 09 червня 2025 року, Виконавцем виконано, а Замовником прийняті наступні роботи: тиражування (виготовлення копій) поданих Замовником документів для формування документів для подачі позовної заяви ОСББ «Білий Будинок» до боржника ОСОБА_1 про стягнення боргу у кількості 357 копій на загальну суму 1785,00 грн. (копія одного листа 5 грн).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на копіювання документів у сумі 1785 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що: між апелянтом та позивачем договір на надання послуг не укладався; деякі комунальні послуги, що надаються ОСББ «Білий Будинок», не можуть бути обов`язковими, - колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вже вказувалось вище, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У матеріалах справи також немає доказів на спростування факту належного виконання ОСББ «Білий Будинок » своїх зобов`язань щодо управління будинком та його утриманням, що може бути підставою для зменшення (перерахунку) плати за спожиті послуги.

Оскільки оскарження рішення зборів уповноважених членів правління ОСББ «БІЛИЙ БУДИНОК» відноситься до юрисдикції господарських судів, колегія суддів доходить висновку, що такі рішення є чинними, а розмір заборгованості розраховано з урахуванням дійсного тарифу.

Фактично доводи заявниці зводяться до незгоди із розміром встановлених тарифів з утримання багатоквартирного будинку, та незгоди із переліком послуги у багатоквартирному будинку, що надаються ОСББ «Білий Будинок», однак, вказані обставини не є предметом розгляду даної справи, тому колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, у зв`язку із чим мотивувальна та резолютивна частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року підлягають зміні в частині визначення суми заборгованості ОСОБА_1 зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком, інфляційних втрат та 3% річних.

В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Мотивувальну та резолютивну частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року - змінити в частині визначення суми заборгованості ОСОБА_1 зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком, інфляційних втрат та 3% річних, виклавши їх у редакції цієї постанови.

Абзац другий резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року викласти у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БІЛИЙ БУДИНОК» () заборгованість зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком за період з 01.05.2019 року по 31.05.2025 року у розмірі 122299,73 гривень, інфляційні втрати та 3% річних за період з 01 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 30 грудня 2023 року по 31 травня 2025 року у розмірі 61859,54 гривень, а усього - 184159,29 гривень.

В іншій частині судове рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 05 березня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе