Справа № 172/1709/24
Провадження № 2/191/3496/25
У Х В А Л А

іменем України

13 березня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чорної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Силкіної О.Г.,

учасники судового провадження:

представник позивача адвокат Чулінін Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача Пащенко В.І. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Росток 2020» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом Фермерського господарства «Росток 2020» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

12.03.2026 року через систему «Електронний суд» до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання представника відповідача, адвоката Пащенко В.І., яким вона просила зупинити провадження у справі №172/1709/24 за позовом Фермерського господарства «Росток 2020» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; розгляд клопотання просила провести без її участі.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Представник відповідача посилається на ті обставини, що старший лейтенант запасу ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 224 від 12.08.2025, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків. ОСОБА_1 11 лютого 2026 року отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 . З огляду на викладене, ОСОБА_1 , як військовослужбовець Збройних Сил України, права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю щодо зупинення провадження у справі № 172/1709/24 за позовом Фермерського господарства «Росток 2020» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у якій він має статус відповідача. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Представник відповідача також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року справа № 754/947/22, в якій наголошено, що за нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції . Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого: 1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; 2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; 3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Чулінін Д.Г. заперечив подане клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи свою позицію суперечливою поведінкою відповідача, який бере участь в іншому судовому провадженні, де його інтереси представляє також адвокат Пащенко В., однак в іншому судовому провадженні таких клопотань він не заявляє. Вважає недобровісною процесуальну поведінку відповідача та його представника, також наголошував на тому, що клопотання про зупинення провадження у справі подане представником, а не відповідачем особисто.

Суд, заслухавши представника позивача, ознайомившись із клопотанням та доданими до нього матеріалами, дійшов наступного.

Суд встановив, що відповідно до витягу з наказу старший лейтенант запасу ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 224 від 12.08.2025, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків. Виходячи зі змісту даного наказу ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом.

ОСОБА_1 11 лютого 2026 року отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Таким чином, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"; від 24.02.2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб та неодноразово продовжувався і діє станом на сьогодні.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, у тому числі, на військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Велика Палата Верховного Суду своїм рішенням від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 відступила від попередньої судової практики Верховного Суду у справах 756/3462/20, 557/1226/23, 904/4027/22 та 852/2а-1/24 Великої Палати щодо вирішення питання зупинення провадження у справі.

Зокрема, зазначила, що введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку із оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Аналіз пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України свідчить про те, що вказана норма покладає на суд імперативний обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони у складі ЗСУ або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО. За такого формулювання процесуального закону суд обмежений у методах для вирішення балансу інтересів при зупиненні провадження, у справах, де однією зі сторін є військовослужбовець. З огляду на те, що воєнний стан запроваджено на всій території України, за наявності інформації, що учасник справи мобілізований і це підтверджено належними доказами, суди всіх інстанцій зупиняють провадження у справах.

Якщо учасник справи служить в ЗСУ, надає відповідні докази та просить про зупинення провадження у справі з цих підстав, у суду немає дискреції відмовити в задоволенні такого клопотання.

Тому, з урахуванням процесуальних прав військовослужбовця, у п. 2 ч. 1 ст.251 ЦПК України мова йде саме про переведення ЗСУ на воєнний стан. Ця норма процесуального права не містить виключень щодо ситуацій, коли здійснення конкретних завдань військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі у військовій частині ЗСУ під час воєнного стану, об`єктивно не перешкоджають йому приймати участь у судових засіданнях. У цьому випадку, до внесення змін у процесуальне законодавство, використання військовослужбовцем свого права, залежить від його власної совісті.

При цьому, на відміну від положень п.1 ч.1 та ч.3 ст.252ЦПК України, участь у справі представника не є перешкодою для зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251ЦПК України.

За таких обставин, перебування відповідача на військовій службі є підставою для зупинення провадження по справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, тому суд, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу в в/ч НОМЕР_1 , вважає необхідним зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, відповідач зобов`язаний повідомити про це суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 253 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Зупинити провадження у цивільній справі №172/1709/24 за позовом Фермерського господарства «Росток 2020» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 13 березня 2026 року.

Суддя О. В. Чорна