Провадження № 2/161/751/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

05.11.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із вказаним вище позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100366599, згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 3400,00 грн. строком на 105 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідачка підписала договір електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

28.12.2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №100366599, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем.

Вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору, у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 9970,80 грн, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою суду від 02.12.2025 провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник позивача у позовній заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, на позові наполягала. Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано.

Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно з електронним сайтом Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 18.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100366599, згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 3400,00 грн строком на 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний 90 днів, на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до графіку сплати кредитних коштів №100366599 платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений Відповідачем 01.03.2023.

Відповідно до п. 1.5.1 договору сторони погодили розмір комісії в сумі 646,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі.

Відсоткова ставка становить 2% в день в пільговий період перші 15 днів користування коштами, 3% в день у поточний період, наступні 90 днів дії договору. Сума відсотків за пільговий період складає 1020 грн, у поточний 9180 грн (п.1.5.2, 1.5.3 Договору).

Відповідно до платіжного доручення №51179540 від 18.09.2022 ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 кошти за кредитним договором в сумі 3400 грн.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, ОСОБА_2 ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «W 55274».

Отже, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача.

З виписки з особового рахунка за кредитним договором, станом на 15.03.2023 заборгованість відповідача становить 13474,2 грн, з якої прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3060 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 9768,2 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 646 грн.

28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т та додаткову угоду до договору від 28.12.2022 за яким ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до боржників вказаних в реєстрі боржників.

Згідно п.1.1, 1.2 договору відступлення прав вимоги на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідь вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових і інших, зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 88-МЛ та витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 88-МЛ, ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прийняло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №100366599 в розмірі заборгованості 11730 гривень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомукаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1,2ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із змісту ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»(далі Закону),електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561.

Отже, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

На підтвердження укладання кредитного договору позивачем надано електронні докази в паперовій формі, згідно з якими підтверджується, що позичальник допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена.

Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №100366599 первісний кредитор виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачці кредит, що підтверджується матеріалами справи.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК).

Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ «МІОЛАН» до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №100366599.

З умов договору та графіку платежів вбачається, що відповідачу розраховано загальну суму заборгованості за укладеним ним договором 14246 грн, з яких 1020 грн відсотки за перші 15 днів користування кредитом (3400*2%*15), 646 грн комісія, 9180 грн відсотки за наступні 90 днів користування кредитними коштами (3400*3%*90), тіло кредиту 3400 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість, а позивач, своєю чергою, застосовував знижену відсоткову ставку, ніж передбачена умовами договору 3%.

Водночас з матеріалів справи встановлено, що розрахунок заборгованості, наданий первісним кредитором становить 11730 грн, заборгованість нарахована правонаступник поза становить 13382,40 грн, при цьому нарахована до 15.01.2023 року включно, тоді як строк договору сплив 01.01.2023.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом у даній справі встановлено, шо строк дії кредитного договору №100366599 до 01.01.2023, докази пролонгації кредитного договору після 01.01.2023 в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вище викладене, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором №100366599, нарахованих кредитодавцем поза межами строку дії кредитного договору (по 15.01.2023) у розмірі 1652,40 грн - відсутні.

Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №100366599, проте правонаступник первісного кредитора продовжував нараховувати проценти поза межами дії договору, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правонаступника кредитора, належить стягнути заборгованість в загальній сумі 11730 грн.

Відповідно до п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 87,65% (11730 х 100 : 13382,4), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2123,23 грн судового збору (2422,40 х 87,65).

Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке.

Крім того, позивач заявив до стягнення 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, детальний опис робіт (наданих послуг) від 22.10.2025, акт наданих послуг №Д/6018 від 22.10.2025, ордер на надання правничої допомоги від 20.10.2025 року.

Обсяг правової допомоги: надання усної консультації - 30 хв., ознайомлення із матеріалами кредитної справи - 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хв., складання позовної заяви - 3 год. 30 хв.

Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, в тому числі ціну позову, суд дійшов переконання, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа - позовної заяви в справі, яка є нескладною, а навпаки - типовою справою, що виникає у відносинах стягнення кредитної заборгованості. Обсяг наданих адвокатом послуг не є великим. В зв`язку з таким суд вважає, що справедливо буде відшкодувати позивачу за рахунок відповідача 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 530, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 1,2, 4, 12, 78, 82, 95, 141, 263-268, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості: за кредитним договором №100366599 від 18.09.2022 в розмірі 11730 (одинадцять тисяч сімсот тридцять) грн 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2123,23 грн (дві тисячі сто двадцять три) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Луцького міськрайонного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16.03.2026.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , юридична адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК