Справа № 484/6596/25
Провадження № 2/484/225/26
Рішення

іменем України

13.03.2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Максютенко О.А.

секретаря судового засідання - Завірюхи В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

встановив

позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття.

В обгрунтування вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем в шлюбних відносинах, який було розірвано на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.05.2020 року у справі №484/927/20. Від шлюбних відносин народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є батьком дитини, який проживає окремо від сина, та не приймає необхідної участі в утриманні дитини. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина та забезпечувати йому належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач є здоровою, працездатною особою, від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сплачує аліменти на її утримання, тому має можливість сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі, який якнайкраще слугуватиме забезпеченню інтересів сина.

18.12.2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

04.02.2026 року на адресу суду від предстанвика відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за яким останній не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, але не в розмірі 1/4 частки його доходів як вказує позивачка, оскільки він сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, та під час проходження військової служби за мобілізацією його стан здоров`я погіршився і він потребує постійних медичних обстежень та лікування, витрат на придбання ліків, тому просив зменшити розмір аліментів на утримання сина до 1/8 частини його заробітної плати щомісячно.

10.02.2026 року на адресу суду від позивача надішла відповідь на відзив, за якою остання підтримала вказаний у позовній заяві розмір стягуваних з відповідача аліментів, вказавши, що її дитина нічим не гірша від дитини відповідача від попередного шлюбу. Крім того, з відповідачем вони проживали до листопада 2025 року в її житловому будинку, який вона утримувала за власні кошти (заробітну плату), сплачувала комунальні послуги, лікування дитини, витрачала кошти на придбання щосезонного одягу для дитини, навчання, спортивні секції та дозвілля. Всі витрати на період спільного проживання позивачка несла сама, який дохід був у відповідача і на що він його витрачає вона не знала. Також позивачка купувала відповідачу одяг, ліки, відправляла посилки у навчальні центри ЗСУ, на полігони та у військові частини. За роки спільного життя відповідач ніколи не питав де я взяла і за які кошти оплатила лікування дитини, яка системно хворіє. За її підрахунками на саме необхідне для утримання дитини необхідно близько 13693,44 грн., є щорічна консультація офтальмолога - 500 грн., лікування - 4310 грн., заміна окулярів - 6950 грн., що підтверджується відопвідними виписками та чеками. Враховуючи те, що відповідачем відзив викладено не коректно, з перебільшенням його хороб, доказів поважності та неможливості стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісяця, а тому відзив відповідача не підлягає до задоволення взагалі.

13.02.2026 року від представника відповідача надійшли пояснення на відповідь на відзив, за якими позиція щодо розміру аліментів не змінилась, додатково надано докази перерахунку коштів на картковий рахунок позивачки на утримання житлового будинку, сина та оплату спортних секцій, при цьому вказано, що на сьогодні відповідач перебуває в дуже скрутному матеріальному становищі, після розірвання шлюбу не має вланого помешкання, що змушує його винаймати житло в селі, заготовляти дрова для опалення, організовувати свій мінімальний побут. Крім цього, за результатами обстеження його було визнано обмежено придатним для проходження військової служби та його за висновком ВЛК було переведено до відповідної частини для подальшого проходження служби в зв`язку з чим його доходи значно знизились. Просив стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини його доходів щомісячно.

Із додаткових пояснень наданих сторонами вбачається, що кожна з них просить стягнути вказаний ними розмір аліментів на утримання сина щомісячно, при цьому позивачка вказувала, що вона теж витрачала щороку кошти на закупівлю дров для опалення будинку, витрати на ці цілі теж складала близько 25-27 тис. грн. щороку, перерахування коштів їй на рахунок є ніщо іншим як для здійснення заощаджень відповідача, оскільки він щороку купував автомобілі, в результаті чого мав боргові зобов`язання і з карткових рахунків автоматично списувалися кошти, а представник відповідача вказує, що автомобілі купувалися для сім`ї частково за його власні кошти з продажу автомобіля який був у нього до шлюбу і сімейних коштів, після потрапляння в ДТП залишки автомобіля марки "Форд" були продані і разом із коштами зі страховки було куплено автомобіль марки Фольцваген, яким користується відповідач під час проходження служби, доказів здійснення пасажирських перевезень суду не надано, тому і не можуть такі твердження взяті судом до уваги. Крім того, представник відповідача наголошувала, що за загальним правилом, закріпленим у ст. 183 СК України, чинне законодавство визначає розмір стягнення аліментів на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини заробітної плати щомісячно.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбних відносинах, шлюб між якими було розірвано на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.05.2020 року у справі №484/927/20. Від шлюбних відносин народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 06.10.2015 року записані батьком ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 . Син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач в достатньому розмірі матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Самостійно позивач не може забезпечити належний рівень життя сину.

Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а в даному випадку батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей. Оскільки відповідач є батьком дитини, тому нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати його до досягнення повноліття. Від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сплачує аліменти на її утримання у розмірі частини від всіх видів його доходу заробітку, що підтверджено копією постанови про відкриття виконавчого провадження №54438477 від 07.08.2017 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, є військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією, отримує грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 , яке згідно довідки про доходи від 15.01.2026 року №27 за період з липня по грудень 2025 року склало 206757,32 грн., з них утримані аліменти - 50914,00 грн., під час проходження військової служби отримав хронічну вертеброгенну торакалгію, попереково-крижкова радикулопатія L5-S1 ліворчу з больовим, м`язево-тонічним синдромами, з незначним порушенням функції, гіпертонічну хворобу І стадії, ступінь 2, ризик СУ 2. СН0 ст. СКХ, конкремент правої нирки, мікронефролітіаз обох нирок, власного житла та інших осіб, окрім двох дітей, на утриманні не має, суд дійшов висновку, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини буде 1/6 частина з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягненням дитиною повноліття..

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, оскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи те, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою 27 листопада 2025 року.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд допускає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого позивачка звільнена від сплати судового збору, .

У зв`язку з цим та відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України

ухвалив

позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Відмості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 13.03.2026 року.

Суддя: