Номер провадження: 22-ц/813/1968/26
Справа № 507/2191/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №507/2191/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2025 року у складі судді Вужиловського О.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 04 жовтня 2024 року до суду з вищеназваним позовом, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 за прострочення сплати за період з серпня 2014 року по вересень 2024 року аліментів на утримання сина ОСОБА_4 неустойку (пеню) в сумі 398372,15 грн. та судові витрати (а.с.1-4).

Ухвалою судді Любашівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у справі (а.с.37).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що до сплати аліментів зобов`язаний судовим рішенням від 15 вересня 2010 року, відразу написав рапорт на ім`я командира щодо добровільного відрахування аліментів із заробітної плати, грошові кошти перераховувались на наданий стягувачем аліментів рахунок. З вересня 2013 року ОСОБА_1 змінила рахунок, відмовилась надати інформацію про новий рахунок та з серпня 2013 року по даний час не зверталась жодного разу до нього щодо аліментів, відхиляла пропозицію добровільного перерахування коштів. З 2004 року по 23 серпня 2023 року місце служби не змінював і таке відоме ОСОБА_1 . Після того, як стало відомо про відкриття виконавчого провадження, одразу сплатив заборгованість, підстави для нарахування пені за період з серпня 2014 року по серпень 2024 року відсутні, так як відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості та умисел на ухилення від сплати аліментів. Крім того, є військовослужбовцем, проходить військову службу, відповідно, має визначені для військовослужбовців пільги, гарантії, компенсації, серед яких з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед в тому числі й фізичними особами не нараховуються. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-УІІ, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи, його дія поширюється на ОСОБА_2 . З 02 грудня 2004 року ОСОБА_2 має статус військовослужбовця, з 17 листопада 2015 року набув статусу учасника бойових дій. ОСОБА_2 звільнений від нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» з 17 березня 2014 року і до моменту завершення дії особливого періоду, тому в задоволенні позову належить відмовити (т.1 а.с.48-57).

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2025 року в позові відмовлено; судовий збір в сумі 1211,20 компенсовано за рахунок держави у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (а.с.124-126).

Висновок суду мотивовано тим, що позивач не довела виникнення заборгованості зі сплати аліментів з вини відповідача, який є військовослужбовцем, має місце служби та стабільний дохід. Крім того, на відповідача який є військовослужбовцем та учасником бойових дій, пеня за несплату аліментів нарахуванню не підлягає у період дії особливого періоду, який почався з 17 березня 2014 року та діє.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати (а.с.128-129).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права. У скарзі процитовано норми права та приведено судову практику без прив`язки до конкретних обставин справи, лише зроблено посилання на те, що відповідач не завжди був учасником бойових дій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 заперечив щодо змісту і вимог апеляційної скарги. ОСОБА_2 з 02 грудня 2004 року і до сьогодні має статус військовослужбовця, окрім того, з 17 листопада 2015 року набув статус учасника бойових дій. Отже, ОСОБА_2 має право на звільнення від сплати пені до березня 2021 року у зв`язку з тим, що він має статус військовослужбовця, а з березня 2021 року до сьогодні у зв`язку з тим, що він має статус військовослужбовця учасника бойових дій. Та обставина чи проходить ОСОБА_2 військову службу за контрактом чи по мобілізації не має жодного значення для вирішення питання щодо звільнення останнього від сплати пені за несвоєчасно сплачені аліменти. Крім того, заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини платника аліментів. В період з серпня 2013 року по серпень 2024 року (11 років) позивач фактично не мала майнових претензій щодо аліментів, більш того ухилялася від отримання аліментів з невідомих причин. До позову не додано доказів того, що до пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання 08 серпня 2024 року позивач зверталася до відповідача щодо виконання рішення суду в добровільному порядку, повідомляла рахунок для перерахунку аліментів чи інші можливі способи перерахунку коштів. Дізнавшись про відкриття виконавчого провадження відповідач відразу подав рапорт на ім`я військової частини щодо утримання аліментів (а.с.143-147).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (у іншому шлюбі ОСОБА_7 ) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2012 року у справі №1512/2998/2012 розмір аліментів, визначений рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів зменшено, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нікітюк А.Б. від 08 серпня 2024 року відкрито виконавче провадження №75677689 з виконання виконавчого листа №1516/2998/2012, виданого 06 листопада 2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нікітюк А.Б. від 28 серпня 2024 року №75677689 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , який проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно проведеного державним виконавцем розрахунку станом на 01 вересня 2024 року заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 заборгованість визначено за період з серпня 2014 року по вересень 2024 року в сумі 398372,15 грн.

ОСОБА_2 проходив військову службі у військовій частині НОМЕР_2 у період з 08 грудня 2004 року по 02 серпня 2023 року, проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 з 03 серпня 2023 року, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 26 серпня 2024 року по теперішній час.

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 встановлено статус учасника бойових дій.

Автоматизована система виконавчого провадження до 08 серпня 2024 року не містить інформації про перебування на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_4 , 2009 року народження.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 12 березня 2024 року у справі №507/326/25 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів на утримання сина у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 23 липня 2024 року у справі №507/326/25 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів залишено без розгляду (у справу надано Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав).

За положеннями частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Докази у справі не достатні для висновку про наявність вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , 2009 року народження.

ОСОБА_2 проходить військову службу з 2004 року, відповідно має щомісячно дохід, про що ОСОБА_1 достовірно відомо.

Аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 , 2009 року народження, стягнуто судовим рішенням від 15 вересня 2010 року у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, потому судовим рішенням від 02 жовтня 2012 року розмір аліментів зменшено з частки на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Виконавчий лист №1516/2998/12, виданий 06 листопада 2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), стягувачем був пред`явлений до примусового виконання лише у серпні 2024 року (більш ніж через 10 років).

ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона раніше зверталась до виконавчої служби для виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Неспростованими є доводи ОСОБА_2 в тій частині, що аліменти первісно стягувались за місцем служби, через кілька років стягувач відмовилась надати реквізити для перерахування аліментів.

ОСОБА_2 з 2004 року проходить військову службу, тому за відсутності добровільного виконання обов`язку по утриманню дитини ОСОБА_1 не мала жодних перешкод для звернення до виконавчої служби для примусового виконання судового рішення та, відповідно, надіслання виконавчого документа за місцем служби платника аліментів.

Недоведеність вини платника аліментів у виникненні заборгованості зі сплати аліментів має наслідком відсутність підстав для покладення на платника аліментів за прострочення сплати аліментів відповідальності у вигляді неустойки (пені).

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги не мають наслідком скасування рішення.

Справа апеляційним судом призначена ухвалою від 08 травня 2025 року до розгляду на 27 листопада 2025 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи повідомлені; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 27 листопада 2025 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 10 березня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда