Житомирський апеляційний суд
Справа №367/1240/25 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Галацевич О.М.,

суддів Шевчук А.М., Панкеєвої В.А.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Житомирі цивільну справу №367/1240/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. у м.Овруч Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (Товариство, ТОВ «Фінпром Маркет») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №1977962 від 03.04.2021 в сумі 18 077,28 грн., з яких: 6000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 12 077,28 - заборгованість за процентами. Також просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 03.04.2021 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1977962, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000 грн, строк позики 29 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора C2caUxof10, який було надіслано на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої позикодавцем, відповідач, з яким укладено вказаний договір, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. Одноразовий ідентифікатор: C2caUxof10. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 03.04.2021 о 10:22:44. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позикодавець на виконання п.1 договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 000 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Наведене підтверджується електронною платіжною інструкцією №e28f8263-8b78-48d9-b657-a2228af1ee6f від 03.04.2021, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем - первісним кредитором, а ні перед позивачем/фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором позики на підставі договору факторингу. 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу №2610 від 26.10.2021, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1977962 від 03.04.2021. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1977962 від 03.04.2021. Відповідно до реєстру прав вимоги від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача у вищевказаній сумі.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Фінпром Маркет» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Фінпром Маркет» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зокрема, вказує, що 03 квітня 2021 року ОСОБА_1 підписав договір позики № 1977962, погодився з його умовами та отримав кредит у сумі 6000 грн, що підтверджується електронним підписом позичальника та платіжними документами про перерахування коштів. Відповідно до довідки № КД-000005883/ТНПП від 10.01.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» підтвердило прийняття коштів для виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу, ініціатором якої є ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення платіжної операції з переказу коштів у сумі 6000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 . Переказ коштів здійснювався виключно у безготівковій формі, у зв`язку з чим видаткові касові ордери не складалися, що підтверджується листом АТ «Універсал Банк». Звертає увагу, що відповідач підписав оферту одноразовим ідентифікатором, чим підтвердив прийняття умов договору та надав згоду на використання одноразового ідентифікатора як особистого електронного підпису. Тому, на думку позивача, між сторонами узгоджено всі істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, строк кредитування, відсоткову ставку та інші умови. Крім того, зазначає, що укладення договору технічно неможливе без проходження реєстрації на вебсайті, отримання одноразового ідентифікатора та входу до особистого кабінету за допомогою логіна і пароля. Також Товариство звертає увагу на те, що позовна заява, яка була передана за підсудністю з Ірпінського міськрайонного суду Київської області до Овруцького районного суду Житомирської області, надійшла без частини додатків, зазначених у переліку документів. При цьому суд першої інстанції не залишив позовну заяву без руху для усунення таких недоліків. У зв`язку з цим, з метою повного та об`єктивного розгляду справи відповідні документи апелянт додав до апеляційної скарги.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1977962, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн, строк позики - 29 днів, процентна ставка - 1,99% на день (базова процентна ставка/фіксована), дата надання кредиту - 03.04.2021, дата повернення кредиту - 02.05.2021, знижена процентна ставка - 0,79%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 288,35%, орієнтовна загальна вартість позики 7374,60 грн (а.с.87).

Згідно з п.4.2 договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису С2саUхof10, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник ОСОБА_1 , з яким укладено договір №1977962 від 03.04.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: С2саUхof10. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 03.04.2021, 10:22:44. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.120).

Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору позики №1977962 від 03.04.2021, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною квитанцією (а.с.23).

Крім того, з листа АТ «Універсал банк» від 29.09.2025 №БТ/Е-14344 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 (а.с.68).

Згідно з випискою по руху коштів по картці від 27.09.2025 за період з 03.04.2021 по 06.04.2021, вбачається, що на картку № НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти в сумі 6000 грн (а.с.69).

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1977962 від 03.04.2021 в розмірі 6000 грн, що підтверджується договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021року разом з додатками та витягом з реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року (а.с. 104-112, додатки а.с.113-119, а.с. 129-131-реєстр прав вимоги).

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1977962 від 03.04.2021 в розмірі 6000 грн., що підтверджується договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 разом з додатками та витягом з реєстру заборгованості від 03.04.2023 (а.с.88-96, додатки а.с.97-103, а.с. 126-128 -реєстр заборгованості) .

Згідно з розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №1977962 від 03.04.2021 становить 18077, 28 грн, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12077,28 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем до матеріалів справи не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики №1977962 від 03.04.2021. За висновком суду, за відсутності такого договору, надані позивачем платіжна інструкція та лист АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-14344 від 29.09.2025, які підтверджують зарахування на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 6000 грн, не свідчать про перерахування цих коштів саме на виконання умов спірного договору. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що до матеріалів справи не подано доказів відступлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги за вказаним договором позики на користь позивача - ТОВ «Фінпром Маркет».

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, апеляційний суд враховує таке.

За приписами ч.1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що 03.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1977962 від 03.04.2021.

Вказаний договір позики підписаний ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора С2саUхof10.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У справі, що переглядається встановлено, що відповідно до розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №1977962 від 03.04.2021 становить 18077,28 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 12077,28 грн - заборгованість за відсотками, яка нараховувалася з 03.04.2021 по 28.01.2025 (а.с.9-13).

Згідно з умовами укладеного договору позики №1977962 від 03.04.2021, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн строком на 29 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% на день (базова процентна ставка/фіксована). Дата надання кредиту - 03.04.2021, дата повернення кредиту - 02.05.2021.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене.

Матеріали справи не містять доказів пролонгації укладеного договору позики №1977962 від 03.04.2021.

Отже, враховуючи умови укладеного сторонами договору позики, строк дії якого визначено з 03.04.2021 до 02.05.2021 включно, стягненню підлягають проценти за користування позикою в розмірі 3462,60 грн (із розрахунку 6000 грн х 1,99%= 119,4 грн в день х 29 днів). Таким чином загальний розмір заборгованості становить 9462,60 грн, з яких: 6000 грн - основна сума позики: 3462,60 грн - заборгованість за процентами.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики у загальному розмірі 9462,60 грн.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не надав належної правової оцінки обставинам справи та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову.

У апеляційній скарзі, ТОВ «Фінпром Маркет» просило вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено частково на суму 9462,60 грн із заявлених 18077,28 грн, що становить 52,34 % від заявлених вимог.

ТОВ «Фінпром Маркет» сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн, всього - 6056 грн.

З огляду на часткове задоволення позову з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 3169,70 грн судового збору (6056 грн ? 52,34 %).

Доводи апеляційної скарги щодо прийняття доказів, долучених до неї, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Як убачається з матеріалів справи, у переліку додатків до позовної заяви зазначено документи, які фактично відсутні у матеріалах справи.

Ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2025 справу передано за підсудністю до Овруцького районного суду Житомирської області (а.с.49-50).

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 16.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду (а.с.62-63), однак суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність додатків до позовної заяви, що суперечить вимогам пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів того, що додатки до позовної заяви не були подані позивачем, а акти про їх відсутність під час подання позову не складалися.

У зв`язку з цим ТОВ «Фінпром Маркет» долучило зазначені докази до апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції у виняткових випадках, якщо учасник справи довів неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали.

Правовий висновок щодо застосування зазначених норм викладений у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №509/4286/16-ц.

З огляду на наведене, апеляційний суд приймає та оцінює подані до апеляційної скарги докази.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону. Оскільки ціна позову у цій справі становить 18077,28 грн, справа є малозначною.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №1977962 від 03.04.2021 в сумі 9462, 60 грн., з яких: 6000 - заборгованість за основною сумою боргу та 3462,60 грн - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 3169,70 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: