Справа № 466/8778/25
Провадження № 2/466/649/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2026 м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Торської І.В.

секретаря судового засідання Вонсович Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

19 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №83286312 від 25.01.2022 року у розмірі 18 000,00 грн., а також судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №8328631, за умовами якого Кредитодавець надав відповідачу грошові кошти. Вказує, що кредитодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника/картковий рахунок позичальника. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитним договором та заборгованості за процентами не виконав.

26.07.2024 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором №8328631 від 25.01.2022.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №8328631 від 25.01.2022, що підлягає стягненню з позичальника, відповідно до розрахунку заборгованості, становить розмірі 18 000,00 грн., що складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 10000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7000,00 грн., заборгованість за комісіями 1000,00 грн. Вказану суму заборгованості просить стягнути з відповідача, а також судові витрати-судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання.Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

10.02.2026 року представником відповідача - адвокатом - Мунтяну І.І. подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначає, що розмір визначений в позовних вимогах заборгованості відповідача, перевищує максимально можливий розмір заборгованості в межах строку кредитування та не грунтується на умовах Договору і вимогах чинного законодавства. Зазначає, що кредитодавцю заборонено Законом встановлювати та стягувати з позичальника комісії, збори чи інші платежі за дії, які є його обов`язком відповідно до договору за законодавства, зокрема за надання (видачу) кредиту. Крім того, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів оплати понесених витрат на правову допомогу, а відтак просить в задоволенні позову відмовити.

16.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В судове засідання представник позивача не прибув, у поданій позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин.

Судом встановлено, що 25.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №8328631, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти.

Факт укладення договору на визначених у ньому умовах відповідачем не заперечується.

Встановлено, що кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання не виконує внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у сумі 18000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8000,00 грн.; 1000,00 грн. заборгованість за комісіями.

Як видно з матеріалів справи, 26.07.2024 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором №8328631 від 25.01.2022.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України.

Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором №3645562 та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні.

А, враховуючи той факт, що ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов підлягає до задоволення повністю в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями, суд виходив з наступного.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями за надання кредиту.

Відтак, позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, а саме судового збору, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає 17 000,00 грн. (17000,00 *100:18000,00=94,44) та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2287,71 грн (2422,40*94,44:100=2287,71).

Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» у суді здійснювалось адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі Договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024.

Згідно заявки на надання юридичної допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, вбачається, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надавалися такі види юридичних послуг позивачу, а саме: надання усної консультації з вивченням документів 3000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6000,00 грн.

В позовній заяві представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» просила суд стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів.

Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відтак, вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної та письмової консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 9000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи.

А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами № 8328631 від 25.01.2022 у розмірі 17000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2287,71 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог та судових витрат відмовити.

Повний текст рішення складено 18.02.2026.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення складено та підписано 13.03.2026 року.

Суддя І. В. Торська