Провадження №2/367/378/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 367/12612/25 за позовом Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2025 року Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалювання та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що позивач надавав послуги з централізованого опалення будинку за адресою: АДРЕСА_1 в тому числі і квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач. Починаючи з листопада 2023 року позивачем, відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення для населення, які затверджені рішеннями Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 449 від 12.10.2022 р., № 1219 від 12.10.2023 р., № 5241 від 11.10.2024 р., нараховувалась плата відповідачу за надані послуги з централізованого опалення, яку відповідач повинен був сплачувати, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.05 р. «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» з 4 листопадам 2021 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та укладеного Договору не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загальнобудинковим тепловим лічильником. Позивачем зобов`язання, щодо надання послуги з централізованого опалення виконані належним чином та у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання не виконала, за надані послуги не розрахувався і станом на 01.10.2024 року заборгував 7 509,90 грн (за період з 01.10.2023 року по 01.10.2024 року).

Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву (а.с.37-40) представник відповідача вказує, що позовні вимоги позивача відповідачем не визнаються в повному обсязі, з огляду на наступне. На підтвердження наявності та підстав нарахування заборгованості позивачем було надано розрахунок суми боргу; рішення «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послугу з постачання теплової енергії, що надаються ПКПП «Теплокомунсервіс»; типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про власника житлового приміщення у гуртожитку за № 14. Інші докази відсутні, позивач клопотання про витребування доказів не заявляв, не повідомив суду щодо наявності інших доказів, які не має можливості подати разом із позовною заявою. Відповідач звертає увагу суду, що не надавши належних і допустимих доказів на підтвердження надання послуг (в даному випадку з постачання теплової енергії до житлового приміщення № 14, за адресою: АДРЕСА_1 ), позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому має нести ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Позивачем подано до позову розрахунок суми боргу у вигляді таблиці, які не містять жодних математичних розрахунків та підтвердження надання послуг з посиланням на формування обсягів Гкал, які зазначені у даній таблиці, але ж такого розрахунку не достатньо для висновку щодо наявності заборгованості взагалі та саме у зазначеному розмірі. Відповідний розрахунок суми боргу є одностороннім документом позивача, сам по собі не є належним доказом з огляду на вимоги частини 1 статті 77 ЦПК України. Як вбачається з пункту 5 типового індивідуального договору про надання послуги постачання теплової енергії від 04.11.2022 року, його предметом є: виконавець (ПКПП «Теплокомунсервіс», прим. Гончарук О.М.) зобов`язується надавати споживачу ( ОСОБА_1 , прим. ОСОБА_2 ) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цим договором. Таким чином, лише після надання послуги, у споживача виникає обов`язок на оплату такої послуги. ОСОБА_1 , виїхала з території України 30 червня 2022 року через пункт пропуску «Устилуг Зосін» Волинської митниці та з 30 червня 2022 року до України не поверталася. 14 липня 2024 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку зверталась до ПКПП «Теплокомунсервіс» із заявою, з посиланням на ЗУ «Про житлово комунальні послуги» та Постанову КМУ від 06 лютого 2024 року № 127 «Про деякі питання здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості», в якій просила прийняти інформацію про відсутність з липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 по даний час та відсутність споживання будь якого опалення та просила надати документальне підтвердження здійснення нарахувань. Проте відповідь не надійшла, представник також не зміг отримати від ПКПП «Теплокомунсервіс» інформацію по зверненню. ПКПП «Теплокомунсервіс» неналежно надавалися послуги з централізованого опалення, які фактично не отримувались споживачем ОСОБА_1 , а інформація: адреса, опалювальна площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку, не була взагалі доведена до споживача у передбаченому Законом порядку. Окрім того, перевірка належного обслуговування вузлів комерційного обліку передбачає: перевірку відповідності умовного позначення типу засобу вимірювальної техніки вузла комерційного обліку у проектній документації на його оснащення; перевірку наявності позитивних результатів повірки, засвідчених відповідно до законодавства про метрологію та метрологічну діяльність; перевірку експлуатації засобів вимірювальної техніки з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби; можливість зчитування показань засобів вимірювальної техніки, які не можуть бути менше, ніж під час попереднього зняття; справність роботи системи дистанційної передачі даних (за наявності). Опломбування і роз пломбування (за потреби) здійснюється згідно з Порядком прийняття обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270. Жодних доказів (наряди, акти виконаних робіт (надання послуг)), що ПКПП «Теплокомунсервіс» було здійснено та надано послуги опалення у тому розмірі та споживанню за адресою: АДРЕСА_3 не вбачається та до позовної заяви таких доказів не додано, як і відсутні посилання на такі докази у позовній заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» надає послуги з централізованого опалення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( а.с.23).

Комунальні послуги з централізованого опалення надавались відповідачу на підставі тарифів на послуги з централізованого опалення для населення, які затверджені рішеннями Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 449 від 12.10.2022 р., № 1219 від 12.10.2023 р., № 5241 від 11.10.2024 р., копії яких долучені до позовної заяви, а також типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830.

Відповідно до п. 13 постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р. № 830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги ,факт отримання послуги. У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.

З матеріалів справи вбачається, що в зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем за надані послуги з централізованого опалення, у нього станом на 01.10.2024 року утворилась заборгованість за період з 01.10.2023 по 01.10.2024 у розмірі 7 509,90 грн (а.с.4).

Згідно п. 1) ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630.

Відповідно до п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) (далі по тексту - Правила) послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Згідно з пунктами 18,19 Правил одиницею вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (Гкал). Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до пунктів 35-38 Правил, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно із п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачає, що власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України встановлено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, виходячи зі змісту наведених законодавчих норм, набуття права власності на певне майно породжує виникнення не тільки прав, а й обов`язків щодо його належного утримання та експлуатації.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач набув право вимоги заборгованості до відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та прийняв право вимоги до відповідачів будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Відповідно до правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані.

Окрім того, будь яких доказів на спростування факту ненадання позивачем відповідних послуг, або відмови від отримання таких послуг не довела, наявності заборгованості та наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою до суду не надано. Також відповідачкою не надано до суду свого розрахунку заборгованості, а тому суд дійшов до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, таким, що підтверджує наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії.

Звернення ОСОБА_1 до позивача про надання інформації, що вона з липня 2021 року до теперішнього часу (звернення датоване 14 липня 2024 року) відсутня за адресою: АДРЕСА_1 , суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів відправлення вказаного листа та отримання його позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягненню із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 7 509,90 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3028,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України, ст.ст. 67, 162 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» заборгованість за надані послуги з централізованого опалювання за період з 01.10.2023 р. по 01.10.2024 р. у розмірі 7 509 ( сім тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач Приватне комунально побутове підприємство «Теплокомунсервіс», , адреса місцезнаходження: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Пушкінська, 59 Б офіс 127

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя М.П. Одарюк