ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22021/25

Провадження № 22-ц/820/460/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2025 року (суддя Карплюк О. І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що він з 17 липня 2017 року по 31 березня 2023 року утримувався в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор». За період утримання під вартою зіштовхнувся з бездіяльністю відповідача щодо забезпечення належних житлових, побутових, санітарно-гігієнічних умов утримання, відповідно до вимог чинного законодавства, яке визначає умови утримання осіб, взятих під варту. Факт незабезпечення адміністрацією установи належних умов утримання під вартою за вказаний період встановлений рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року у справі № 560/5321/24. Протягом усього часу перебування під вартою він стикався із систематичним порушенням його прав на гідні умови життя та медичну допомогу, що підтверджується численними звітами моніторингових візитів Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Тривале утримання в умовах, які суперечать статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, спричинило йому глибокі психологічні страждання, призвело до емоційного виснаження та відчуття постійної незахищеності. Інтенсивність та тривалість цих негативних чинників призвели до заподіяння моральної шкоди.

Тому позивач просив стягнути з Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» на відшкодування моральної шкоди 1000000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2025 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалення рішення без додержання норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що доказами у справі підтверджено неналежні умови утримання в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» протягом тривалого часу, що принижує людську гідність та призвело до страждань, заподіяння йому моральної шкоди.

У відзиві Державна установа «Хмельницький слідчий ізолятор» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2017 року до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позивач утримувався під вартою у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» у період з 17 березня 2017 року по 31 березня 2023 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з носінням електронного засобу контролю.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі № 560/5321/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» в частині невжиття заходів для приведення умов утримання ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, якими визначаються умови відбування покарання засудженими, починаючи з 17 березня 2017 року по 31 березня 2023 року.

У 2019 та 2020 роках моніторинговими групами при Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини були здійснені моніторингові візити до Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Результати проведення моніторингових візитів зафіксовані у звітах моніторингового візиту умов утримання ув`язнених в Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», відповідно до яких були виявлені порушення законодавства та конституційних прав засуджених і невідповідність умов утримання в установі відповідно до міжнародних стандартів.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За змістом статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та джерелом права для судів України.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, тривалості немайнових втрат, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, визначені статтями 1173, 1174 ЦК України. Ці норми передбачають, що шкода відшкодовується державою незалежно від вини відповідного органу чи його посадових осіб. Для застосування такої відповідальності необхідною є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльність органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до статей 1, 7, 8 КВК України кримінально-виконавче законодавство має на меті, зокрема, запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими. Держава поважає і охороняє права засуджених, забезпечуючи їм право на гуманне ставлення, повагу до їх людської гідності та належне матеріально-побутове забезпечення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, де кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Факт утримання позивача у слідчому ізоляторі з неналежними умовами, що принижують людську гідність і є порушенням статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлений рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у справі № 560/5321/24, що набрало законної сили.

Предметом доказування у цій справі є характер і обсяг моральних страждань ОСОБА_1 , спричинених такими умовами, та визначення розміру їх грошового відшкодування.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом («Станков проти Болгарії», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Водночас судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень. Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 372/4399/15-ц.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справах «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік), де суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо підходу ЄСПЛ до розрахунку шкоди, суд зазначає, що у справі «Сукачов проти України» (Заява № 14057/17, п. 117) вказано: «висновок про порушення статті 3 Конвенції призводить до виникнення обґрунтованої презумпції заподіяння ув`язненому моральної шкоди. Грошове відшкодування має бути доступним будь-якому ув`язненому, який тримався в нелюдських умовах, а сума відшкодування не повинна бути нерозумною порівняно із сумами справедливої сатисфакції в аналогічних справах («Ананьєв та інші проти Росії», п. 230)».

У справі, яка переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 утримувався під вартою у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» у період з 17 березня 2017 року по 31 березня 2023 року в умовах, які звітами моніторингових груп при Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та преюдиційним рішенням адміністративного суду визнані такими, що порушують встановлені законодавством норми.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в позові.

Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Виходячи з тривалості перебування позивача у неналежних умовах (понад 6 років), системності виявлених порушень та враховуючи засади розумності і справедливості, апеляційний суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково і на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 необхідно стягнути 50000 грн.

Аргументи щодо відсутності фінансування, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не можуть бути прийняті до уваги.

Держава, беручи особу під варту, бере на себе повну відповідальність за її життя, здоров`я та забезпечення умов, що не принижують людську гідність. Невиконання державою цього обов`язку через брак фінансування чи інші внутрішні причини не є підставою для відмови у виплаті справедливої компенсації.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (5%), судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1250 грн потрібно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» (місцезнаходження вулиця Кам`янецька, 39, м. Хмельницький, ІК ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди 50000 грн (п`ятдесят тисяч гривень).

Стягнути з Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» на користь держави судовий збір у сумі 1250 грн (одна тисяча двісті п`ятдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта