Справа № 489/594/21
Провадження № 6/487/63/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої судді Нікітіна Д.Г, за участю секретаря судових засідань Марченко О.С., розглянувши в м. Миколаєві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дублікату виконавчого листа у справі № 489/594/21, виданого на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (далі - ТОВ «Капіталресурс») про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу його дублікату. На обґрунтування вимог представник заявника вказав, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») стягнута заборгованість за кредитним договором. На підставі виданого на виконання вищевказаного рішення суду виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника відкрито виконавче провадження № 68365645.

21.11.2023 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

22.08.2025 між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладений Договір факторингу №8-22-08/2025, за яким відступлене право вимоги за кредитними договорами, зокрема й за вказаним вище кредитним договором. Отже, заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Станом на день звернення із цією заявою оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває, заявнику не переданий. Також представник заявника вказав, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущений з врахуванням приписів підпункту 4 пункту 10-2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного представник заявника просив замінити стягувача у виконавчому листі з АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «Капіталресурс» та видати дублікат виконавчого листа.

Представник заявника просив розглянути заяву без його участі.

Боржник про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заперечення та клопотання від нього не надходили.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами.

Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2021 у справі № 487/594/21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2019 року станом на 23.11.2020 року у сумі 261688,64 грн.

За заявою позивача на виконання зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист, який виданий позивачу 02.12.2021 року.

Відповідно до постанови державного виконавця на підставі виконавчого листа № 489/594/21, виданого 23.11.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 261688,64 грн відкрито виконавче провадження № 63745990 та через відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, постановлено вказаний виконавчий лист повернути стягувачу.

Відповідно до договору факторингу № 8-22-08-2025 від 22.08.2025, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Капіталресурс», відступлене право вимоги за кредитними договорами, зокрема й за вказаним вище кредитним договором. Отже, заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу XI Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання., тощо) та звернення до суду з .заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ЦПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документу має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Отже, умовою для видачі дубліката виконавчого листа є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України впродовж строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.5 ст. 12 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, за обставини справи строк пред`явлення виконавчого листа у цій справі встановлюється з дня його повернення, тобто з 21.11.2023 та мав сплинути 22.11.2026.

Проте, 24 лютого 2022 року Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з указом воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 року за №133/2022, затвердженим Законом від 15.03.2022 року №7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року № 2129-IX, розділ XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Тобто усі строки, які є в Законі «Про виконавче провадження», перериваються до припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Отже, з огляду на викладене, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплинув.

Докази повернення виконавчого листа первісному стягувачу матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду України від 19.04.2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Верховний Суд у своїй постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 19/093-12 зазначив, що чинне процесуальне законодавство України не надає права відмовляти у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа з мотивів необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення, видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений документ, у тому числі, містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або поновлення за рішенням суду».

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 24/262, від 01.04.2020 року у справі № 916/924/16, від 11.11.2019 року у справі № 5/229-04, від 23.05.2019 року у справі № 5023/1702/12, від 21.01.2019 року у справі № 916/215/15-г, від 10.09.2018 року у справі № 5011-58/9614-2012, від 10.04.2018 року у справі № 24/234.

Матеріали справи не містять доказів повернення на адресу АТ КБ «Приватбанк» виконавчого листа стосовно боржника після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у порядку, визначеному у статті 28 Закону України "Про виконавче провадження". Також відсутня інформація про передачу такого виконавчого листа від АТ КБ «Приватбанк» під час укладення договору факторингу. Отже суд вважає доведеним той факт, що у заявника відсутній оригінал виконавчого листа для виконання рішення суду, рішення суду законної сили, але не виконано.

Видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Капіталресурс» в частині видачі дубліката виконавчого листа.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 55 ЦПК України передбачено процесуальне правонаступництво, а саме визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частини друга, третя статті 512 ЦПК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Суд виходить з того, що відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України усі дії, вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, є обов`язковими для особи, яку він замінив.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність заміни у вказаному вище виконавчому листі стягувача АТ КБ «Приватбанк» його правонаступником ТОВ «Капіталресурс».

Керуючись ст. ст. 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у справі №489/594/21, провадження №2/487/1709/21, виданого на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2019 року станом на 23.11.2020 року у сумі 261688,64 грн..

Замінити стягувача Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» у виконавчому листі у справі №489/594/21, провадження №2/487/1709/21, виданому на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2019 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін