Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судового засідання Сапронова А.О.

з участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позовну заву мотивує тим, що вона володіє на праві приватної власності нерухомим майном - нежитловим приміщенням (торгово-офісним приміщенням), яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

25 жовтня 2022 року Ужгородським міськрайонним судом по справі № 308/4049/16-ц ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю. Зобов`язано відповідача повністю демонтувати (знести) огорожу, яка примикає до належного позивачу нежитлового приміщення (як з боку фасаду будинку, так із задньої сторони будинку), яка огороджує прибудинкову територію будинковолодіння АДРЕСА_2 . Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 травня 2024 року рішення суду першої інстанції змінено в резолютивній частині; та викладено в такій редакції: Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні прибудинковою територією будинковолодіння АДРЕСА_2 зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати (знести) частину огорожі, яка примикає до належного ОСОБА_2 нежитлового приміщення (як з боку фасаду будинку АДРЕСА_2 , так і з задньої сторони будинку), огороджує частину прибудинкової території будинковолодіння АДРЕСА_2 та споруджена на земельній ділянці з кадастровим номером :28:001:0036, на якій знаходиться приміщення 2 будинку АДРЕСА_2 (відповідно до план-схеми № 2, план-схеми № З до Висновку експерта № 515/10-21 від 28.03.2022). Ухвалою Верховного суду від 11 червня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі № 3 08/4049/16-ц.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з договору купівлі продажу від 30.12.2013 (т. 1 а.с. 5-6) позивач придбала у власність нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщенням (торгово-офісне приміщення), яке знаходиться в будинковолодінні АДРЕСА_2 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. Право власності на майно позивача підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15707867, дата та час формування 30.12.2013 11:12:27 (т. 1 а.с. 7), об`єкт: торгово-офісне приміщення, розмір частки: 1, адреса: АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.03.2022 №515/10-21 по цивільній справі № 308/4049/16-ц огорожа, яка охоплює земельні ділянки, належні відповідачу, і прибудинкову територію будинковолодіння АДРЕСА_2 , перешкоджає в доступі позивачу до належного їй майна і повноцінного використання цього майна, що призводить до недоотримання доходів позивачем по справі близько 20000, 00 гривень щомісяця.

У своїй скарзі до Управління ДАБК Ужгородської міської ради від 21.11.2018 року позивач зазначала, що відповідач незаконно у загородженій території побудувала баню та відкритий басейн без дозвільних документів, та фактично повністю на земельній ділянці яка не перебуває у неї ні у власності ні в оренді, а є комунальною землею. Однак ніяких дієвих заходів вжито не було зі сторони Ужгородської міської ради, що змушує позивачку самотужки звертатися до суду за захистом своїх порушених прав власника приміщення. № Відповідно план-схеми № 2 висновку експерта, вбачається, що самовільно збудована будівля бані розташована фактично 80% на при будинковій території впритул приміщення позивача, що створює труднощі позивачу у користуванні та обслуговуванні свого приміщення комерційного призначення та завдає йому збитків, через неможливість повноцінного використання приміщення, заблокування банею з прибудовою до другого поверху виходу у двір, що по суті повністю паралізує використання приміщення з лівого боку від фасаду та позаду нього.

Крім того, не дивлячись на рішення судів про знесення огорожі, відповідач продовжує будівельні роботи позаду бані, будуючи нову огорожу з шлакоблоків та бетонуючи каркасну конструкцію позаду приміщення позивача, обмежуючи таким чином йому доступ із іншого боку приміщення.

Всі самовільні дії по будівництву на прибудинковій території відповідач проводить без погодження з позивачем та без будь-яких документів на земельну ділянку яка примикає до приміщення позивача.

Таким чином, враховуючи, що права позивача щодо безперешкодного доступу до свого приміщення порушуються самовільно зведеним приміщенням (баня та басейн) у дворі спільного користування та будівельними роботами позаду приміщення позивача, вбачає обґрунтованість підстав позову та ефективність обраного способу захисту порушеного права позивача.

Відзив на позовну заяву подано до суду ОСОБА_3 01.12.2025 року. У вказаному відзиві відповідач просить відмовити у задоволення позову, посилаючись на відсутність достатніх доказів на підтвердження вимог позовної заяви.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2025 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні:

представник позивача, адвокат Колотуха О. позовні вимоги підтримав у повному об`ємі просив такі задовольнити;

позивач не з`явилась, скористалась своїм право на участь в судовому засіданні через свого представника;

відповідачі не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином. Відповідачем неодноразово подавались заяви про відкладення розгляду справи, разом з тим будь яких об`єктивних та поважних причин неявки в судові засідання суду не представлено.

Суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, які належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду справи на підставі наявних матеріалів справи.

Разом з тим, щодо поданого відповідачем відзиву, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ухвали суду від 24.09.2024 року про відкриття провадження у вказаній справі, відповідачу було надано строк у п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали для подання відзиву.

Конверт з позовною заявою та повідомленням про дату судового засідання, було повернуто на адресу суду без вручення відповідачу. Однак 24.01.2025 року, ОСОБА_3 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи на повторне направлення позовної заяви, оскільки така нею не отримана. 03.03.2025 року адвокатом Ламбрух О.С. в інтересах ОСОБА_3 подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із вступом у справу як представника. Вподальшому 07.04.2025 року адвокатом знов подано заяву про відкладення розгляду справи. Судом, вподальшому двічі на адресу ОСОБА_3 направлялась копія ухвали та позовної заяви з додатками, разом з тим конверти повертались на адресу суду за закінченням тареміну зберігання або відсутністю адресату за вказаною адресою.

Тобто суд приходить до висновку , що ОСОБА_3 з 24.01.2025 року було достаменно відомо про наявність вказаного спору на розгляді, з 03.03.2025 року остання скористалась допомогою захисника, однак відзив на позовну заяву подано 01.12.2025.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частинами першою та другою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 4, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що відзив на позовну заяву подано за межами встановленого судом строку, відповідачем не наведено жодних достатніх та поважних підстав щодо пропуску строку подання відзиву на позовну заяву, суд вважає, відзив таким що поданий з порушення процесуальних норм та до уваги не приймає.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщенням (торгово-офісне приміщення), яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Право власності на майно ОСОБА_2 підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про ре реєстрацію права власності №15707867, дата та час формування 30.12.2013 11:12:27, об`єкт: торгово-офісне приміщення, розмір частки:1, адреса: АДРЕСА_2 , приміщення 2.

ОСОБА_4 ) належать на праві власності квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , нежитлові господарські приміщення 3, 4 та АДРЕСА_5 , гараж загальною площею 85,3 м.кв. та земельна ділянка площею під кадастровим номер :28:001:0189, з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів.

Вказане встановлено та підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2022 року.

Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.03.2022 №515/10-21 по цивільній справі № 308/4049/16-ц огорожа, яка охоплює земельні ділянки, належні відповідачу, і прибудинкову територію будинковолодіння АДРЕСА_2 , перешкоджає в доступі позивачу до належного їй майна і повноцінного використання цього майна.»

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 травня 2024 року рішення суду Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2022 року змінено в резолютивній частині; та викладено в такій редакції: Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні прибудинковою територією будинковолодіння АДРЕСА_2 зобов`язати ОСОБА_4 демонтувати (знести) частину огорожі, яка примикає до належного ОСОБА_2 нежитлового приміщення (як з боку фасаду будинку АДРЕСА_2 , так і з задньої сторони будинку), огороджує частину прибудинкової території будинковолодіння АДРЕСА_2 та споруджена на земельній ділянці з кадастровим номером :28:001:0036, на якій знаходиться приміщення 2 будинку АДРЕСА_2 (відповідно до план-схеми № 2, план-схеми № З до Висновку експерта № 515/10-21 від 28.03.2022).

Позивач зверталась із скаргою до Управління ДАБК Ужгородської міської ради від 21.11.2018 року де зазначала, що відповідач незаконно у загородженій території побудувала баню та відкритий басейн без дозвільних документів, та фактично повністю на земельній ділянці яка не перебуває у неї ні у власності ні в оренді, а є комунальною землею.

Відповідно план-схеми № 2 висновку експерта, вбачається, що самовільно збудована будівля бані розташована фактично 80% на при будинковій території впритул приміщення позивача, що створює труднощі позивачу у користуванні та обслуговуванні свого приміщення комерційного призначення та завдає йому збитків, через неможливість повноцінного використання приміщення, заблокування банею з прибудовою до другого поверху виходу у двір, що по суті повністю паралізує використання приміщення з лівого боку від фасаду та позаду нього.

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-земельно- технічної експертизи від 26.11.2024 № Е-35/24 проведено на замовлення адвоката позивача ОСОБА_1 встановлено:

-на земельній ділянці з кадастровим номером :28:001:0036 знаходиться частина огорожі з блоків, яка належить ОСОБА_4 та обмежує доступ ОСОБА_2 до її нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_2 . Огорожа встановлена як з боку фасаду так і з задньої сторони будинку;

-господарська будівля літ. Б згідно технічного паспорту будинку АДРЕСА_2 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :28:001:0036, площа накладання 36,6 кв.м.;

-розташування господарської будівлі літ. Б згідно технічного паспорту будинку АДРЕСА_2 не відповідає протипожежним нормам та правилам по відношенню до приміщення АДРЕСА_6 .

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.4,5 ст. 82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом "г" частини 1 статті 91 Земельного кодексу України зазначається, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до частини 1 статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 386 Цивільного кодексу України, яка встановлює засади захисту права власності, передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду.

У Постанові у справі № 926/2189/17 від 12.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право, має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами.

У пункті 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном.

Судовими рішеннями, а саме рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2022 року та постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.05.2024 року встановлено:

- ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) належать на праві власності квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , нежитлові господарські приміщення 3, 4 та АДРЕСА_5 , гараж загальною площею 85,3 м.кв. та земельна ділянка площею під кадастровим номер :28:001:0189, з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів;

-Власником земельної ділянки кадастровий номер :28:001:0036, цільове призначення для будівництва торгово-офісних приміщень, є є територіальна громада м.Ужгорода в особі Ужгородської міської ради . Ділянка є суміжною з земельною ділянкою з кадастровими номерами :28:001:0189 яка належить ОСОБА_4 ..

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-земельно- технічної експертизи від 26.11.2024 № Е-35/24 проведено на замовлення адвоката позивача ОСОБА_1 встановлено:

-на земельній ділянці з кадастровим номером :28:001:0036 знаходиться частина огорожі з блоків, яка належить ОСОБА_7 та обмежує доступ ОСОБА_2 до її нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_2 . Огорожа встановлена як з боку фасаду так і з задньої сторони будинку;

-господарська будівля літ. Б згідно технічного паспорту будинку АДРЕСА_2 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :28:001:0036, площа накладання 36,6 кв.м..

В даному випадку частину будівлі (бані) та басейну, яка примикає до належного ОСОБА_2 нежитлового приміщення, створює перешкоди позивачці, таким чином права позивачки на вільне користування належним їй нерухомим майном є порушеними, оскільки остання позбавлена можливості користуватися прибудинковою територією будучи власником нежитлового приміщення.

Неможливість викорисатння прибудинкової території вже була встановлена вищевказаними рішеннями судів, проте відповідачем фактично були створені нові перешкоди.

З огляду на вищенаведене вбачається, що ОСОБА_4 не дотримується принципу добросусідства, благоустрою території, а відтак продовжує порушувати права позивачки, як власника суміжного майна.

Відповідачем, у встановлений законом спосіб та порядок, не надано суду будь яких доказів на спростування позиції позивача.

Таким чином, вищенаведені положення надають суду правові підстави вбачати незаконність дій відповідачки ОСОБА_4 , а тому порушені права позивачки підлягають захисту.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги вимоги статей 136, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 1818 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 141, 136, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні прибудинковою територією будинковолодіння АДРЕСА_2 , а саме: зобов`язати ОСОБА_3 повністю демонтувати (знести) частину будівлі (бані) та басейну, яка примикає до належного ОСОБА_2 нежитлового приміщення з боку фасаду будинку АДРЕСА_2 , так із задньої сторони будинку, яка огороджує частину прибудинкової територію будинковолодіння АДРЕСА_2 та споруджені на земельній ділянці з кадастровим номером :28:60036, на якій знаходиться приміщення 2 будинку АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у сумі 1818 (одну тисячу вісімсот вісімнадцять) грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2024 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набранням рішенням суду законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 .

Повний текст рішення складено 09.03.2026 року включно.

Суддя Дегтяренко К.С.