КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/22090/25

05 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мартиненко В.С., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мамонової Ольги Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мамонової Ольги Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на примусовому виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В перебуває виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною, яким встановлено графік спілкування матері з дитиною.

Проте неповнолітній син відмовляється від спілкування з матір`ю у визначений час, а отже рішення суду вважає виконаним.

Вказує на те, що 13 листопада 2025 року з інформації, розміщеної в Електронному кабінеті в підсистемі ЄСІТС, ОСОБА_1 дізнався про те, що старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамоновою О.В. 12 листопада 2025 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 (ідентифікатор доступу НОМЕР_2) з примусового виконання судового рішення у цивільній справі №369/19784/23.

14 листопада 2025 року на особистому прийомі вказана постанова про відкриття виконавчого провадження та вимога державного виконавця були вручені ОСОБА_1 .

Того ж дня, 14 листопада 2025 року, ОСОБА_1 подав до Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», - у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення.

Вважає, що заява ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження мала б бути розглянута по суті 14 листопада 2025 року і старший державний виконавець Мамонова О.В. зобов`язана була або винести постанову про закінчення виконавчого провадження, або письмово відмовити у винесенні такої постанови, навівши відповідне обґрунтування.

Оскільки станом на 20 листопада 2025 року вказана заява ОСОБА_1 по суті розглянута не була, бездіяльність старшого державного виконавця Мамонової О.В. підлягає оскарженню в судовому порядку.

З огляду на вище викладене, просив суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонової О.В., яка полягає у відсутності розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 14 листопада 2025 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення; зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонову О.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення суду у цивільній справі №369/19784/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у - на підставі м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною матір`ю, яка проживає окремо, пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», зв`язку з фактичним виконанням судового рішення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року в задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мамонової Ольги Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 29 грудня 2025 року скаржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, який задовольнити вимоги скарги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження, подана 14 листопада 2025 року старшим державним виконавцем Мамоновою О.В. не розглянута і досі, що є підставою для визнання її бездіяльності протиправною.

Вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що 25 листопада 2025 року в.о. начальника Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л.Костенко повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження не є належним розглядом заяви ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження по суті оскільки, лист складено поза межами строків, передбачених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження», - не в день, коли державного виконавця повідомили про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження. Окрім того, відповідь надана не тією особою, яка здійснює виконавче провадження і уповноважена вирішити питання про його закінчення.

На думку апелянта, повідомлення про розгляд заяви про закінчення виконавчого провадження керівником органу примусового виконання судових рішень та поза межами встановлених законом строків не може свідчити про відсутність у діях старшого державного виконавця Мамонової О.В. порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мамонова Ольга Володимирівна проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги також заперечувала.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2025 у цивільній справі 369/19784/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною визначено наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_4 , 2008 року народження: зустрічі кожної суботи з 13.00 до 18.00 за місцем проживання дитини, без присутності батька, або в іншому місці або в інші чотири дні на місяць попередньо узгодженими з дитиною; кожні шкільні літні канікули не менше 14 діб, зимові не менше ніж 5 діб, в осінні та весняні канікули не менше ніж 3 доби в попередньо узгоджені дні; кожного року у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше 2 годин, за бажанням дитини; кожного року у день народження матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше 2 годин, за бажанням дитини; особисте безперешкодне спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі мережа Інтернет, програма Skype, Viber у будь-який зручний для дитини час, за бажанням дитини.

На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання ОСОБА_2 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У вказаному виконавчому документі, крім іншого, зазначена адреса боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

12.11.2025 старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мамоновою Ольгою Володимирівною було відкрито виконавче провадження ВП № 79580501 для примусового виконання виконавчого листа № 369/19784/23, виданого 03.11.2025 Київським апеляційним судом.

14.11.2025 державним виконавцем складено акт про те, що 14.11.2025 під час особистого прийому державним виконавцем роз`яснено боржнику зміст статтей 4, 18, 19, 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», вручено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а також вимогу про надання актуального місця проживання боржника, дитини, а також пропозицій дитини щодо дати, часу та місця проведення зустрічей з матір`ю, згідно виконавчого документу.

14.11.2025 боржником подано заяву до відділу ДВС про необхідність закінчити виконавче провадження у зв`язку з тим, що син ОСОБА_5 , 2008 року народження, відмовився спілкуватися з матір`ю та повідомляти їй адресу його місцепроживання.

22.11.2025 державним виконавцем складено акт про те, що виходом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 о 13.00 встановлено, що боржник не забезпечив присутність сина в суботу о 13.00, за адресою присутні державний виконавець, стягувач. На 5 поверсі 10 квартир, ні в якій з них на стук двері не відкрили. Рішення боржником не виконано.

24.11.2025 державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення винесена постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700 грн.

25.11.2025 Солом`янський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив заявника про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

11.12.2025 державний виконавець доручив Вишневому Відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України перевірити місце проживання боржника, згідно реєстру територіальної громади, а саме АДРЕСА_2 .

Згідно із знімками з екрану, долученими до матеріалів справи, стягувач та дитина вели переписку у телефонному застосунку з приводу причин небажання сина зустрічатися з матір`ю.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мамонової О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною, суд першої інстанції посилався на те, що жодного побачення матері та сина на виконання судового рішення не відбулося та представниками органу опіки та піклування, експертом або спеціалістом (психологом) не були виявлені та/або підтверджені причини відмови сина від зустрічей з матір`ю, суд дійшов висновку про те, що фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом не відбулося, а отже на теперішній час відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями пунктів 1-3 частини 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Так, пунктом 9 частини першої вказаної статті передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначав, що станом на 20 листопада 2025 року заява ОСОБА_1 від 14 листопада 2025 року по суті розглянута не була, а тому бездіяльність старшого державного виконавця Мамонової О.В. підлягає оскарженню в судовому порядку.

Суд перевірив доводи сторін та встановив, що 14.11.2025 боржником подано заяву до відділу ДВС про необхідність закінчити виконавче провадження у зв`язку з тим, що син ОСОБА_5 , 2008 року народження, відмовився спілкуватися з матір`ю та повідомляти їй адресу його місце проживання.

25.11.2025 Солом`янський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив заявника про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

Отже, на час розгляду даної скарги заява ОСОБА_1 була розглянута відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 18, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення скарги в цій частині.

Також суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків в частині відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мамонову О.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання рішення суду у цивільній справі №369/19784/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у - на підставі м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та встановлення графіку спілкування з дитиною матір`ю, яка проживає окремо, пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», зв`язку з фактичним виконанням судового рішення, оскільки суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (пункт 18 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 ).

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвалу суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 09 березня 2026 року

Головуючий: Судді: