Провадження №2/463/389/26
УХВАЛА

про витребування доказів

16 березня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Арутюнової Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові клопотання представника відповідача Арутюнової Наталії Федорівни про витребування доказів в цивільній справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованості загальною сумою 38860,50 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 15000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 10,50 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» 23850 грн., стягнення сплаченого судового збору 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Також в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України просить органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Окрім того, разом з позовом представником позивача було подано клопотання про витребування доказів в АТ «Універсал Банк».

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 23 жовтня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання у даній справі на 24 листопада 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з АТ «Універсал Банк» наступну інформацію: щодо підтвердження належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжної картки № НОМЕР_2 ; щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк» за період з 19 червня 2024 року включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 15000 грн. за ініціативою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» () через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек».

3 листопада 2025 року на адресу суду на виконання вказаної вище ухвали надійшла відповідь АТ «Універсал Банк».

5 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що жодних коштів не отримувала, 18 червня 2024 року невідомі особи шляхом зловживання довірою в телефонному режимі отримали дані її банківської картки, з якої на свою користь отримали мікрокредити в ряді фінансових установ на її ім`я.

Також разом з відзивом подала клопотання про зупинення провадження по справі.

13 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі представника позивача Лисенка Д.В., який діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 20 червня 2025 року.

17 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_2 на відзив.

Протокольною ухвалою судового засідання 24 листопада 2025 року в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі було відмовленою

10 березня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача Арутюнової Н.Ф., яка діє на підставі ордеру серії ВС №1322293 від 9 лютого 2026 року, про витребування доказів, в якому просить витребувати у ТОВ «Українські фінансові операції»: оригінал договору факторингу з усіма додатками, актами приймання-передачі та реєстром боржників; оригінал електронного кредитного договору у форматі XML; документи, що підтверджують повідомлення відповідача про відступлення права вимоги (з доказами направлення та отримання); повний деталізований розрахунок заборгованості з розбивкою по датах, процентних ставках, формулах нарахування та окремим зазначенням періодів прострочення; первинні технічні дані укладення електронного договору, а саме: лог-файли входу до особистого кабінету; IP-адреси; дані щодо використання одноразового ідентифікатора; підтвердження ідентифікації через систему BankID; інформацію про здійснення/нездійснення фото- чи відеофіксації особи; докази направлення відповідачу повідомлень про наявність заборгованості (копії електронних листів разом із технічними звітами про доставку, журнали відправки, SMS-логи тощо).

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває справа №463/10004/25 за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» про стягнення заборгованості за кредитним договором, який, за твердженням позивача, був укладений в електронній формі первісним кредитором ТОВ «Лінеруа Україна» та згодом відступлений позивачу за договором факторингу. Позовні вимоги обґрунтовані виключно посиланнями на наявність електронного договору, розрахунок заборгованості та твердженнями про направлення повідомлень відповідачу, однак належні та допустимі докази цих обставин суду не надані. Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у справі №758/14925/23 від 4 лютого 2026 року, який зазначив що саме кредитор повинен довести належність електронного підпису або одноразового ідентифікатора конкретній особі та підтвердити, що електронний договір укладено саме відповідачем, а не третіми особами, та що з урахуванням того, що відповідач заперечує факт особистого укладення договору, заперечує отримання повідомлень про відступлення права вимоги та про наявність заборгованості, а також не визнає розрахунок боргу, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи неможливе без витребування первинних технічних та фінансових документів. Вказує, що зазначені докази перебувають у володінні позивача, первісного кредитора, а також третіх осіб (банківських установ та оператора системи BankID), самостійно отримати такі докази відповідач не має можливості. Зокрема технічні лог-файли, дані про IP-адреси, журнали входу до особистого кабінету, інформація щодо використання одноразового ідентифікатора та дані ідентифікації через систему BankID є внутрішніми технічними даними фінансової установи та оператора системи, які не надаються фізичній особі за її запитом та становлять інформацію з обмеженим доступом (комерційна таємниця, внутрішні системи безпеки). Інформація щодо ідентифікації через систему BankID пов`язана з банківською діяльністю та містить відомості, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» становлять банківську таємницю, а тому може бути розкрита виключно на підставі ухвали суду. Розгорнутий фінансовий розрахунок боргу, первинні бухгалтерські документи, реєстр переданих прав вимоги, акти приймання-передачі за договором факторингу є документами, що перебувають виключно у володінні позивача та не можуть бути отримані відповідачем позасудовим шляхом. Крім того, відповідач заперечує факт отримання електронних повідомлень про відступлення права вимоги та про наявність заборгованості, а тому докази фактичного направлення та доставки таких повідомлень можуть бути надані лише позивачем як стороною, яка на них посилається.

Також 16 березня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів, в якому просить витребувати у АТ «Ощадбанк» (банк-емітент картки) інформацію щодо власника банківської картки НОМЕР_3 на яку було здійснено переказ коштів у сумі 26000 грн. 19 червня 2024 року 13:51:00 з карткового рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), що належить ОСОБА_1 ; зобов`язати банк надати суду: відомості про власника банківської картки (ПІБ, РНОКПП, дату народження); номер рахунку (IBAN), до якого прив`язана картка; за наявності - фінансовий номер телефону та адресу реєстрації власника рахунку.

Клопотання мотивує тим, що згідно з випискою по банківському рахунку відповідача о 13 год. 50 хв. 30 сек. на її банківську картку було зараховано кредитні кошти первісним кредитором ТОВ «Лінеруа Україна» у розмірі 15000 грн., водночас вже о 13 год. 51 хв. 00 сек., тобто через 30 секунд, зазначені кошти були перераховані на іншу банківську картку НОМЕР_3 . Вважає, що з огляду на такий короткий проміжок часу між зарахуванням коштів та їх подальшим переказом, а також необхідність здійснення входу до банківського застосунку, введення реквізитів отримувача та підтвердження операції, фізично здійснити такі дії протягом 30 секунд неможливо, що свідчать про те, що переказ коштів був здійснений невстановленими особами без відома та згоди відповідача, що підтверджує факт можливого шахрайства та те, що відповідач фактично не отримувала і не використовувала кредитні кошти. Вказує, що інформація про власника банківської картки, на яку було здійснено подальший переказ коштів, має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки може підтвердити факт шахрайських дій третіх осіб та відсутність реального отримання кредитних коштів відповідачем, однак самостійно отримати зазначену інформацію відповідач не має можливості, оскільки вона містить банківську таємницю, відтак, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, просить суд витребувати таку.

В судовому засіданні 16 березня 2026 року представник відповідача ОСОБА_3 подані клопотанням підтримала з мотивів, викладених у таких, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 16 березня 2026 року клопотання свого представника про витребування доказів також підтримала та просила їх задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в таке 16 березня 2026 року явку свого представника не забезпечив, в позовній заяві просив проводити судові засідання без участі позивача, окрім того 9 лютого 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача Лисенка Д.В. про розгляд справи без його участі, відтак суд вважає за можливе розглянути клопотання представника відповідача за відсутностіпредставника позивача.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому ч. 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а згідно з ч. 3 такої відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 6 ст. 95 ЦПК України визначено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається з позову, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4747770 від 19 червня 2024 року, укладеним ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» з ОСОБА_1 . Позивач вказує, що за умовами такого кредитні кошти у розмірі 15000 гривень були перераховані відповідачу 19 червня 2024 року на платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». При цьому вказує, що вказаний кредитний договір було укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису.

Водночас, відповідач заперечує факт укладення нею такого договору та стверджує, що вказані кошти бути отримані третіми особами, які використали дані її банківської картки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Частиною 2 вказаної статті Закону визначено, що банківською таємницею є зокрема інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

При цьому згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

При цьому як вказує Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 4 лютого 2026 року у справі №758/14925/23, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Верховний Суд у вказаній справі прийшов до висновку про те, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке впливає на правильність вирішення спору, оскільки всі висновки у справі ґрунтуються на підставі дослідження копій доказів, які, на думку позивача, доводять факт укладення кредитного договору між сторонами та фактичного перерахування коштів відповідачу, яка ставила під сумнів надані позивачем докази, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Жоден із судів не виконав вимог статті 95 ЦПК України та не витребував у заявника оригіналів електронних доказів, незважаючи на клопотання відповідача. І це є порушенням принципу змагальності сторін.

Окрім того з наданого відповідачем руху коштів по картці № НОМЕР_2 дійсно вбачається, що хоч 13 год. 50 хв. 30 сек. на таку надійшли кредитні кошти у розмірі 15000 грн., водночас вже через 30 секунд о 13 год. 51 хв. 00 сек. з картки відповідача було перераховано кошти в розмірі 26000 грн. на іншу банківську картку НОМЕР_3 , після чого протягом того ж дня на картку відповідача ще кілька разів надходили кошти з інших кредитних установ, які після цього також були переховані на картку НОМЕР_3 , що викликає сумнів у тому чи було відповідачем фактично отримано вказані кредитні кошти.

Відтак, беручи до уваги наведене вище, інформація яку просить витребувати сторона відповідача має суттєве значення для прийняття рішення у справі, однак відповідач не має можливості самостійно надати такі докази, а тому, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, приходжу до висновку, що клопотання представника відповідача підлягають частковому задоволенню та необхідно витребувати такі докази. Не підлягає до задоволення клопотання в частині витребування оригіналу договору факторингу з усіма додатками, актами приймання-передачі та реєстром боржників, оскільки відповідач заперечує позов не з підстав неукладення на її думку такого, та дані документи укладались не в електронній формі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 81, 83, 84, 95, 258, 260, 261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

клопотання представника відповідача Арутюнової Наталії Федорівнипро витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»:

оригінал електронного кредитного договору у форматі XML;

документи, що підтверджують повідомлення відповідача про відступлення права вимоги (з доказами направлення та отримання);

повний деталізований розрахунок заборгованості з розбивкою по датах, процентних ставках, формулах нарахування та окремим зазначенням періодів прострочення;

первинні технічні дані укладення електронного договору, а саме: лог-файли входу до особистого кабінету; IP-адреси; дані щодо використання одноразового ідентифікатора; підтвердження ідентифікації через систему BankID; інформацію про здійснення/нездійснення фото- чи відеофіксації особи;

докази направлення відповідачу повідомлень про наявність заборгованості (копії електронних листів разом із технічними звітами про доставку, журнали відправки, SMS-логи тощо).

Витребувати у Акціонерного товариства «Ощадбанк» (банк-емітент картки) інформацію щодо власника банківської картки НОМЕР_3 на яку було здійснено переказ коштів у сумі 26000 грн. 19 червня 2024 року 13:51:00 з карткового рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), що належить мені ОСОБА_1 , а саме надати: відомості про власника банківської картки (ПІБ, РНОКПП, дату народження); номер рахунку (IBAN), до якого прив`язана картка; за наявності - фінансовий номер телефону та адресу реєстрації власника рахунку.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим. 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40966896.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.