Справа № 355/2778/25
Провадження № 2/355/454/26
05 березня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» Томилко Оксани Борисівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
До суду з позовною заявою звернулася представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» Томилко О.Б. з позовною заявою, у якій просить стягнути на користь ТОВ «Таліон Плюс» з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 36 575,01 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до умов Розділу 2 договору товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього, Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що є невід`ємною частиною договору, текст яких розміщений на сайті товариства: www. moneyveo.ua. Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3-х банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську картку № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при укладенні договору.
29 квітня 2025 року у відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за Договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором факторингу № МВ-ТП/33.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю на підставі наявних у матеріалах справи доказів та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, належно повідомлялася про час, місце розгляду справи на 17 лютого 2026 року о 10 годині 00 хвилин, поштовий конверт з ухвалою суду про призначення справи до судового засідання, повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Далі повідомлялася через веб-сайт Судової влади на 05 березня 2026 року на 09 годину 45 хвилин. Причину неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною, відзиву до суду направлено не було.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до висновку про можливе задоволення заявлених позовних вимог, оскільки:
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджені надані матеріали до позовної заяви, на підставі яких слід прийти до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав, а саме:
Суд дослідив «Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (для фізичних осіб-споживачів фінансових послуг) (а.с. 20 -23).
З копії договору кредитної лінії № 282387546 від 26 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 282387546 від 26 грудня 2024 року, за п. 2.1-2.2 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Загальний розмір кредиту за цим договором становить 3000 грн 00 коп.. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів.
За п. 2.3 кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 26.12.2024 (що є датою надання кредиту).
За п. 2.4 другий та решта траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Надання кожного додаткового траншу за договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу.
За п. 3.1 позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором позичальника JZEH.(а.с. 16-19)
З копії паспорта споживчого кредиту продукт «СМАРТ» до договору № 282387546 від 26 грудня 2024 року слід, що відповідач була ознайомлена з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6438 (зворотна сторона а.с. 15 а.с.16).
27 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до Договору № 282387546 від 26.12.2024 року, за п.п. 1.1-1.7 п. 1 якоїу зв`язку з отриманням позичальником траншу сторони погодили наступне: 1.1. сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 3 000 грн 00 коп.. 1.2. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 6 000,00 грн. 1.3. Безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5355-28XX-XXXX-6607. Незважаючи на вказане вище, кредитодавець може на вибір позичальника також здійснювати надання траншів за договором за реквізитами платіжної карти вказаної безпосередньо в договорі чи за реквізитами платіжних карток вказаних в інших додаткових угодах до цього договору (за наявності). 1.4. З моменту отримання траншу вказаного в п. 1.1. договору, базова процентна ставка за договором (для суми всіх наступних траншів в рамках договору та для суми, яка вже є в користуванні) буде складати 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. З моменту підписання цієї додаткової угоди, незалежно від зазначеного в договорі, розмір дисконтної чи індивідуальної ставки не може бути більшим за базову процентну ставку вказану вище. 1.5. Сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 4,50 грн. (далі несплачені проценти). 1.6. Під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 150 грн 00 коп. (сто п`ятдесят грн.), яка має бути сплачена позичальником не пізніше 10.01.2025. 1.7. сторони підтверджують, що на момент укладення цієї додаткової угоди, сума нарахованої та несплаченої комісії за надання кредиту становить 150,00 грн. Підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором 6777 (а.с. 19).
Крім того, 02 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до Договору № 282387546 від 26.12.2024 року, відповідно до п.п. 1.1-1.2 п. 1 якого сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 6 000 грн 00 коп.. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї додаткової угоди, буде складати 12 000,00 грн. Підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором 4894(зворотна сторона а.с .19 а.с. 20).
З копії довідок директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_2 слід, що згідно кредитного договору № 282387546 від 26 грудня 2024 року, укладеним між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг сума платежу 3000,00 гривень, дата: 26 грудня 2024 року; сума платежу 3000,00 гривень, дата транзакції: 27 грудня 2024 року; сума платежу: 6000,00 гривень, дата ініціювання платіжної інструкції: 02.01.2025, рахунок для перерахування коштів отримувачу: 5355-28XX-XXXX-6607 (зворотна сторона а.с. 23-а.с. 24).
З інформації, наданої АТ «ПУМБ» на виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2026 року, слід, що в означеному банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) була випущена банківська картка НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_3 у гривні. З виписки по рахунку № НОМЕР_3 у гривні за період з 26 грудня 2024 року до 02 січня 2025 року слід, що на картку відповідача ОСОБА_1 26 грудня 2024 року було перераховано 3000,00 гривень, 27 грудня 2024 року було перераховано 3000,00 гривень (а.с. 49-54).
З копії договору факторингу № МВ-ТП/33 від 29 квітня 2025 року слід, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали означений договір факторингу, за п.п. 2.1, 3.1 якого в порядку та на умовах даного договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту, встановлюється у Реєстрі прав вимоги. Якщо іншого не передбачено Сторонами в Реєстрі прав вимоги, розмір (сума) фінансування встановлюється у відсотковому значенні від суми заборгованостей по основному боргу (тіло кредиту), що є складовою частиною загальної розміру (суми) Прав вимог, що відступаються згідно Реєстру прав вимог. (а.с. 13).
З копії реєстру боржників слід, що відповідач ОСОБА_1 значиться в ньому під номером 551, договір 282387546 від 26 грудня 2024 року, заборгованість по основному боргу 11 998.70 гривень, заборгованість по процентам 7 408,17 гривень, неустойка: 5 999,35 гривень, всього: 25 406,22 гривень.(а.с. 14-15).
Копія платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 1455 від 14 травня 2025 року, з якої слід, що ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 3444141,85 гривень згідно договору факторингу № МВ-ТП/33 від 29 квітня 2025 року (зворотна сторона а.с. 14).
З копії повідомлення про відступлення права вимоги від 29 квітня 2025 року слід, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора С. Сінченка повідомили відповідача ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за боргами.(а.с. 24)
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч. 1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно п.п. 5, 6, 7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У суду не виникло сумніву про те, що кредитор виконав вимоги закону уклав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, користуючись Законом України «Про електронну комерцію». У свою чергу відповідач, використовуючи своє право згідно укладеного договору, підписала його електронним підписом та отримала кредитні кошти, які використовувала на свій розсуд.
Відповідно доч.1, ч. 3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст. 514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як слід зі ст. 1077 ЦК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому(майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Зі ст. 514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Отже, як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти стосовно договірних умов використовувала їх на свій розсуд, в подальшому не виконуючи договірні умови, не повернула. Сторона позивача скористалась своїм правом на отримання також і процентів за користування цими коштами, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стороною позивача було надано копію договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року з якого слід, що ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» уклали договір про надання правової допомоги (а.с. 25-26).
Копію додаткової угоди № 2065 від 06 листопада 2025 року про надання правової допомоги до договору № 5 від 02 грудня 2024 року з якої слід, що адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір про надання правової допомоги у справі клієнта до відповідача ОСОБА_1 , де була погоджена вартість послуг, яка становила 5000,00 гривень.(а.с. 26).
Копію акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, з якого слід, що вартість послуг становила 5000,00 гривень.(а.с. 26).
Копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 84 від 06 листопада 2025 року, з якої слід, що ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало 5000,00 гривень адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» оплату за надання правової допомоги згідно договору № 5 від 02.12.2024 та додаткової угоди № 2065 від 06 листопада 2025 року у справі про стягнення заборгованості. (зворотна сторона а.с. 26).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Визначені суми відшкодування витрат суд виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд приходить до висновку про задоволення вимог адвоката і вважає за необхідне стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь сторони позивача в розмірі 5000,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, сплачений стороною позивача судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок повинен бути стягнутий зі сторони відповідачки, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.205,207,536,626,638,639, ч.1ст.1048,1050,1052, 1054, 1077,1078, ст.1082 ЦК України,-
Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» Томилко Оксани Борисівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов