Справа № 509/5251/25
05 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
судді Козирського Є.С.,
при секретарі Лепешенковій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса: м. Київ, букльвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411 до ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості,-
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30/07/2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №320931-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». 30.07.2021 року позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №320931-КС-003про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцепт). Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,867325% за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 . Відповідач не виконав свої зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість за договором №320931-КС-003 про надання кредиту від 30.07.2021 року в розмірі 43 922,23 грн., які він просить стягнути на свою користь і яка складається з:
-19 132,65 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту;
-23 231,60 грн. сума прострочених платежів по процентах;
-1 557,98 грн. сума прострочених платежів за комісією.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до свого позову письмове клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 5 ст. 223, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №320931-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».
30.07.2021 року позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №320931-КС-003 про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцепт). Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір.
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2009.
Відповідно до умов договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти.
Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,867325% за кожен день користування кредитом.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 . Відповідач не виконав свої зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість за договором №320931-КС-003 про надання кредиту від 30.07.2021 року в розмірі 43 922,23 грн., які він просить стягнути на свою користь і яка складається з:
-19 132,65 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту;
-23 231,60 грн. сума прострочених платежів по процентах;
-1 557,98 грн. сума прострочених платежів за комісією.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за укладеним кредитним договором на суму 7196,93 грн., що свідчить про визнання підписання договору відповідачем, а також про визнання ним боргу. Договір, який повно або частково виконаний сторонами договору, не можна вважати неукладеним. Дані позиції зазначені у постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року та від 23 грудня 2020 року відповідно.
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 320931-КС-003 від 30.07.2021 року укладено в електронній формі, підписаний одноразовим ідентифікатором.
У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» містяться визначення термінів, зокрема термінів електронного договору, яким визнано домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі, а також електронного підпису одноразовим ідентифікатором, яким визнано дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» , правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Положеннями статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» , визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Положеннями ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір, чим підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних умов кредитування.
Відповідно до кредитного договору позичальник, підписуючи даний договір повністю розуміє всі умови цього договору, сукупною вартістю кредиту, його особливостями, надана інформація є повною, доступною та зрозумілою.
Вказане свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України .
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
З огляду на викладені обставини стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 320931-КС-003 від 30.07.2021 року в розмірі 43 922,23 грн
З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідача, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи 2422,40 грн., які були підтверджені банком документально.
Керуючисьст.ст. 3-7,10-13,18,11,76-83,95,133,141,174,213,228,229,241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273, 280-283 ЦПК України ,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

С Суддя: Є. С. Козирський