Справа № 285/1990/19
провадження № 6/0285/17/26
У Х В А Л А

09 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Кородчук О.О., сторін та заінтересованих осіб:

заявник: представник не прибув,

боржника: не прибув,

представник Звягельського ВДВС: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

27.02.2026 ТОВ «Капіталресурс» звернулось до суду із заявою, у якій просить заміити стягувача у виконавчому провадженні на підставі виконавчого листа від 27.12.2019 № 285/1990/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості, з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на його правонаступника - ТОВ «Капіталресурс»; видати дублікат виконавчого листа № 285/1990/19 від 27.12.2019.

В обґрунтування заяви зазначає, що між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.10.2019, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12.12.2019, позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 285/1990/19 від 27.12.2019 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. 22.08.2025 між АТ «КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Капіталресурс» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Отже відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС. 26.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник за вказаною адресою у виконавчому документі не проживає, а майно, що належить боржнику, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє. Однак оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних АСВП відкритих виконавчих проваджень про стягнення з боржника коштів на підставі вищевказаного виконавчого листа не має. На підставі викладеного ТОВ «Капіталресурс» просило задовольнити заяву.

Доводи сторін у справі

Представник заявника в судове засідання не прибув, просить розгляд справи проводити без його участі.

Інші учасники в судове засідання не прибули, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 443 та п.17.4 Перехідних положень ЦПК України неявка сторін та заінтересованих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі стягувача та заінтересованої особи.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.10.2019, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12.12.2019, позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 956 грн 40 коп., а також судовий збір в розмірі 29 грн 48 коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та пені відмовлено (а.с. 19, 22).

На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 285/1990/19 від 27.12.2019 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС. 26.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник за вказаною адресою у виконавчому документі не проживає, а майно, що належить боржнику, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє (а.с. 12).

22.08.2025 між АТ «КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Капіталресурс» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 7).

Разом з тим, до заяви не долучено копії квитанції, касового ордера, платіжної інструкції, тощо, на підтвердження сплати коштів за вказаним договором факторингу.

У заяві ТОВ «Капіталресурс» зазначає, що оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних АСВП відкритих виконавчих проваджень про стягнення з боржника коштів на підставі вищевказаного виконавчого листа не має.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Аналіз частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Так, у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 № 466/3066/13-ц зазначено, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Згідно з кожним договором відступлення прав вимоги передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення оплати за вказаним договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, згідно із абз. 2 п. 1 договору факторингу від 22.08.2025 фактор здійснює фінансування клієнта шляхом купівлі у нього прав вимоги та сплачує клієнту за права вимоги грошові кошти (купівельну ціну) у сумі та в порядку, визначених цим договором (а.с. 7).

Однак, до позовної заяви не долучено копії квитанції, касового ордера, платіжної інструкції, тощо, на підтвердження сплати коштів за вказаним договором факторингу.

Отже, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту переходу права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором до нового кредитора (заявника), а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Висновки за результатами розгляду позовної заяви

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд приходить до висновку, що заява не підтверджуються належними доказами, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для видачі дубліката виконавчого листа та заміни стягувача у виконавчому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 17.4 п. 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Б. Сташків