Справа № 752/1829/25
Провадження № 2-др/752/36/26
13 березня 2026 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, заяву представника позивача ОСОБА_1 - Васюка Миколи Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олента» про визначення діяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Олента» про визначення діяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Олента» та зобов`язано ТОВ «Олента» надати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати для обчислення пенсії за період роботи з 02 вересня 1996 року по 30 червня 2000 року. Вирішено стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн. У решті позовних вимог - відмовлено.

11 серпня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник, посилаючись на те, що при ухваленні судового рішення судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги, представник позивача надав наступні документи:

1) договір № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року;

2) додаток № 1 від 30 грудня 2024 року до Договору № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року;

3) акт наданих послуг від 11 серпня 2025 року згідно Договору № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року;

4) звіт про обсяг наданих послуг від 11 серпня 2025 року згідно Договору № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року.

Повідомляє, що у позовній заяві ОСОБА_1 попереджала суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 10 000,00 грн. Остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій.

У зв`язку із наведеним просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу були подані його представником в межах строків, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому відсутні правові підстави для залишення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21,в якій йдеться про те, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1, 2 ст 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19).

У постанові від 31 липня 2024 року у справі №916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині 8 статті 129 ГПК України (аналогічна норма міститься у частині 8 статті 141ЦПК України). У вказаній нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23), на підставі системного тлумачення частини 8 статті 141 та частини 1 статті 246 ЦПК України з урахуванням принципу розумності, дійшов висновку що: у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності, суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Зазначена правова позиція застосована Верховним Судом у постановах від 11 квітня 2024 року у справі № 344/12148/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 752/22967/20, від 15 травня 2025 року у справі № 521/13630/20.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, суд зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Васюк М.М. повідомив, що позивач у позовній заяві наводила попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу - 10 000,00 грн та повідомила, що остаточний розмір витрат буде визначений з урахуванням вчинених процесуальних дій. Такі обставини підтверджують поважність причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на правову допомогу, до ухвалення судового рішення у справі.

У цій справі представник позивача на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до заяви надав суду:

1) копію договору про надання правової допомоги № 134 від 10 лютого 2022 року, що укладений між АО «ВР Партнерс» та ОСОБА_1 . Відповідно до цього договору плата за надані адвокатським об`єднанням послуги за договором встановлюється відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно з переліком послуг, зазначених у додатках, що є невід`ємною частиною даного договору;

2) копію додатку № 1 від 30 грудня 2024 року до Договору № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року, відповідно до якого розмір гонорару адвокатського об`єднання за надання послуг складається з загальної кількості годин, витрачених адвокатським об`єднанням на надання послуг. 1 година наданої правової послуги адвокатським об`єднанням клієнту за договором складає 2 000,00 грн. Гонорар (вартість послуг) за договором оплачується клієнтом протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі на підставі виставленого рахунку;

3) копію акта наданих послуг від 11 серпня 2025 року згідно Договору № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року, в якому наведено перелік послуг вартістю 10 000,00 грн, зокрема: проведення правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, визначення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі № 752/1829/25; підготовка та подання позовної заяви про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у справі № 752/1829/25;

4) копію звіту про обсяг наданих послуг від 11 серпня 2025 року згідно Договору № 134 про надання правової допомоги від 10 лютого 2022 року, в якому визначено тривалість витрачених годин на надання правничої допомоги - 5 год.

При визначенні розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд не знайшов підстав для зменшення витрат, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності шляхом подання відповідно заяви.

Відповідач не доводив суду неспівмірність судових витрат зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, тощо, і не заявляв відповідне клопотання про зменшення судових витрат за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України.

Отже, відповідно до конкретних обставин справи, суд з метою визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, виходить з розміру витрат - 10 000,00 грн, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, що встановлений судом на підставі поданих представником позивача доказів.

Стаття 141 ЦПК України регламентує розподіл судових витрат (як судового збору, так і інших витрат), визначаючи загальне правило, згідно з яким інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони справи (позивача та відповідача) залежно від результатів розгляду позовних вимог за вирішенням спору по суті (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2024 року у справі № 921/357/20, провадження № 12-48гс24).

Зокрема, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

Окрім того, частина третя стаття 141 ЦПК України визначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наявність або відсутність клопотання іншої сторони про зменшення витрат, передбаченого частиною шостою статті 137 ЦПК України, не впливає на обов`язок суду враховувати ці обставини при розподілі всіх судових витрат. Суд бере до уваги ці обставини незалежно від того, чи інша сторона подала клопотання про зменшення витрати на професійну правничу допомогу.

Звертаючись з позовом у цій справі, позивач заявив дві немайнові вимоги, за результатом розгляду яких судом у судовому рішенні від 10 жовтня 2025 року задоволено одну вимогу.

За наведених обставин суд, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право позивач, враховуючи часткове задоволення позову, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Васюка Миколи Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олента» про визначення діяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 752/1829/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олента» про визначення діяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олента» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олента», , адреса: 03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд.30.

Суддя А.В. Слободянюк