ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3067/26 Справа № 2-542/11 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року у складі судді Малаховської І.Б. по справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-542/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося з заявою про видачу дубліката виконавчого листа (т. 1 а.с. 215-216).

Заява мотивована тим, що державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №43542194 з примусового виконання виконавчого листа №2-542/11 виданого 07.12.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн.

Згідно листа-відповіді №21.16-34/7852 від 25.01.2023 року на адвокатський запит від 19.01.2023 року стало відомо, що виконавчий лист №2-542/11, виданий 07.12.2011 року перебував на виконанні до 01.12.2014 року. Виконавче провадження №43542194 було завершено державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на теперішній час на адресу Банку постанова про повернення виконавчого листа №2-542/11 виданого 07.12.2011 року, а також постанова Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривого Рогу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повернення виконавчого листа №2-542/11 від 07.12.2011 року не надходили. Ні в банку, ні в Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривого Рогу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчі документи фактично не перебувають, а тому є підстави вважати їх втраченими.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі №2-542/11 (6/214/83/23) від 16 червня 2023 року заяву банку про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого документу задоволено, поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-542/11, виданого 07.12.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн задоволено, поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

На підставі вищевикладеного, Банк просив суд видати дублікат виконавчого листа №2-542/11, виданого 07 грудня 2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року в задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено (т. 2 а.с. 8-9).

Не погодившись з такою ухвалою, АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву (т. 2 а.с. 14-19).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії ДОУ АТ «Державний ощадний банк України», залишено без задоволення. Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року залишено без змін (т. 2 а.с. 61-64).

Постановою Верховного суду від 26 листопада 2025 року касаційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України», яка підписана адвокатом Трофімовим С.Ю., задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 118-125).

При новому розгляді учасники справи не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення заяви, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження втрати виконавчого листа, до матеріалів справи долучено лише лист-відповідь №21.16-34/7852 від 25.01.2023 року відповідно до якого виконавчий лист №2-542/11, виданий 07.12.2011 року перебував на виконанні до 01.12.2014 року. Виконавче провадження №43542194 було завершено державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Доказів на підтвердження обставин про втрату оригіналу виконавчого листа, зазначених в заяві про видачу дублікату виконавчого листа, представником АТ «Державний ощадний банк України» суду не надано. З урахуванням відсутності належних доказів щодо обставин, які б свідчили про втрату оригіналу виконавчого листа, суд не вбачав законних підстав для задоволення вимог щодо видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2011 року в справі №2-542/11 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/20746659): позов банку задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 191 280,27 грн, а також судові витрати по справі, які складаються з державного мита в розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

На підставі зазначеного рішення видано виконавчий документ №2-542/11 від 07.12.2011 року.

Відповідно до листа-відповіді №21.16-34/7852 від 25 січня 2023 року на адвокатський запит від 19.01.2023 року стало відомо, що виконавчий лист №2-542/11, виданий 07.12.2011 року, перебував на виконанні до 01.12.2014 року. Виконавче провадження №43542194 було завершено державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2023 року в справі №2-542/11 (6/214/83/23) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111920026): заяву АТ «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документу задоволено, поновлено АТ «Державний ощадний банк України» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-542/11, виданого 07.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (підпункт 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі №419/310/12 (провадження №61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі №196/673/14-ц (провадження №61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі №201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі №757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі №2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі №127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі №6-66/2011 (провадження №61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі №2-1118/09 (провадження №61-36561св18) зазначено, що: «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» не виконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».

У пунктах 53 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі №186/871/14-ц (провадження №14-97цс24) вказано, що:

«53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

54. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

55. Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

56. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви».

Касаційний суд вже підкреслював, що дублікат виконавчого документа видається, якщо він власне видавався судом і виконавчий документ було втрачено (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2025 року в справі №236/476/21 (провадження №61-7527св25)).

Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України) (див. пункти 79, 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі №186/871/14-ц (провадження №14-97цс24)).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі №753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18)).

Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року в справі №442/3663/20 (провадження №61-6501св21)).

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

У справі, що переглядається Банк звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, бо він втрачений.

Суд першої інстанції при відмові у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа міркував так, що доказів на підтвердження обставин про втрату оригіналу виконавчого листа, зазначених в заяві про видачу дубліката виконавчого листа, представником АТ «Державний ощадний банк України» суду не надано. Вважав, що на підтвердження втрати виконавчого листа, до матеріалів справи заявником долучено лише лист-відповідь №21.16-34/7852 від 25.01.2023 року, відповідно до якого виконавчий лист №2-542/11, виданий 07.12.2011 року перебував на виконанні до 01.12.2014 року. Стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа. Разом з тим, місцевий суд не звернув уваги, що при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа в справі №2-542/11 (6/214/83/23) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111920026), зокрема, встановлено, що стягувачем було пред?явлено виконавчий лист на примусове виконання в межах строку для пред?явлення; в ході виконання виконавчий лист було втрачено; факт втрати оригіналу виконавчого листа підтверджено (том 1, а. с. 211 213).

Місцевий суд не врахував, що дублікат виконавчого документа видається, якщо він власне видавався судом, і виконавчий документ було втрачено.

За таких обставин місцевий суд зробив передчасний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, за результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи, про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанцій постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишена без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року скасувати з ухвалення нового рішення про задоволення заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про видачу дублікату виконавчого листа.

Видати Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» дублікат виконавчого листа №2-542/11, виданого 07.12.2011 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» боргу в сумі 191 280,27 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені «03» березня 2026 року.

Повний текст постанови складено «12» березня 2026 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров