Справа № 523/4829/26
Провадження №2-о/523/233/26
У Х В А Л А

"10" березня 2026 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Малиновський О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Управління соціального захисту населення в Пересипському районі у м. Одесі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бикова Д.Ю. звернувся до суду із заявою в якій просить встановити юридичний факт, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив внутрішнє переміщення з м. Алушта АР Крим до України через пропускний пункт Мілове та набув статусу внутрішньо переміщеної особи з 24.04.2018р.

Заява мотивована тим, що до квітня 2018р. заявник проживав на території АР Крим з якої був примусово депортований на територію України. Після звернення до Управління соціального захисту населення в Пересипському районі у м. Одесі отримав відмову про взяття його на облік, як внутрішньої переміщеної особи.

Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 09.03.2026р. справу розподілено на головуючого суддю Малиновського О.М., яку передано для розгляду 10.03.2026р.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи, які носять зобов`язальний характер розглядаються судами за правилами позовного провадження, зокрема якщо особа звертається до суду з вимогою за захистом її порушеного, невизнаного або оспорюваного права з боку фізичної та/або юридичної особи, у тому числі суб`єктом владних повноважень. Якщо виникнення права на реалізацію майнових та/або немайнових прав залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; (пункт 5 частина 2 статті 293 ЦПК України).

За приписами частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Питання надання статусу регламентовано Законом України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII), зокрема статтею 1, якою визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №1706-VII підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Приписами частини 3 статті 4 Закону №1706-VII визначено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

Рішення, дії чи бездіяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб можуть бути оскаржені в адміністративному порядку відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або до адміністративного суду ( стаття 13 Закону №1706-VII).

Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факт здійснення внутрішнього переміщення та набуття статусу внутрішньо переміщеної особи з квітня 2018р. заявник посилається на отримане ним рішення від Управління соціального захисту населення в Пересипському районі у м. Одесі про відмову у підтверджені такого факту.

Тобто, уповноваженим Законом органом було відмовлено заявнику у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи, рішення по якому може бути оскаржено в адміністративному порядку.

Наявність зазначеного вказує на наявність спору про право матеріальне, а як наслідок на неможливість розгляду таких вимог в порядку окремого провадження.

При таких обставин, суддя дійшов висновку, що вимога про встановлення факту який просить встановити заявниця не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження слід відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.315 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Управління соціального захисту населення в Пересипському районі у м. Одесі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про встановлення факту.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено та підписано 10 березня 2026р.

Суддя