Справа № 464/6386/22 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б. Р.
Провадження № 22-ц/811/2818/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 10 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача 242 768, 28 грн на відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що 27 січня 2022 року о 17 год. 20 хв. у м. Львів, по пр. Червоної Калини 9, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 .О., яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Рівненського міського суду від 03 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, передбачених ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність власника автомобіля «Nissan» д.н. НОМЕР_1 .О, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг» на умовах обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Зазначив, що на підставі його звернення до страхової компанії з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування ТзДВ «СГ «Оберіг» було проведено огляд його пошкодженого автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі чого складений страховий акт № 36762/1 від 11.08.2022 року, згідно якого вартість матеріального збитку, з врахуванням ліміту відповідальності страховика, становить 130000,00 грн без урахування ПДВ, які сплачено страховою компанією на його розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 350 від 11.08.2022 року. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля, 07.02.2022 року він уклав договір з ТзОВ «Експертиза» для проведення судової авто-товарознавчої експертизи, вартість якої становить 4000,00 грн. Відповідно до висновку експерта № 18 від 28 лютого 2022 року за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових виявлених при обстеженні 07.02.2022 року та 08.02.2022 року, його пошкоджень внаслідок ДТП 27.01.2022 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт, становить 372 764,28 грн. Відтак, загальна вартість матеріальних збитків, завданих позивачу становить 372 764,28 грн. 3 врахуванням виплат страховою компанією страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн., та сплатою 4000,00 грн на проведення експертизи, не відшкодована сума матеріальних збитків, завданих ДТП становить 242 768,28 грн. (372764,28 - 130000,00) + 4000,00). З огляду на наведене, просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 242 768 грн 28 коп. страхового відшкодування, 4 000 грн понесених витрат на залучення експерта та 2427 грн 69 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що постанова Рівненського міського суду від 03 березня 2022 року не є належним та допустимим доказом його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що саме позивач винен у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки він не був уважним, рухався з перевищенням швидкості, не зменшивши швидкість здійснив заборонений Правилами дорожнього руху маневр, що стало небезпечним для інших учасників руху та спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Стверджує, що в його діях відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою (визнання його винним у порушенні п.п. 10.1, 10.3 ІІДР) та завданою шкодою. Вважає, що якщо б автомобіль ОСОБА_2 рухався з допустимою швидкістю 50 км/год, то при зіткненні транспортних засобів вони не могли отримати такі механічні ушкодження, як зазначено в експертизі. На думку апелянта, висновок експерта Давидовича О.О., складений за результатами судової інженерно-транспортної експертизи є необ`єктивним, необгрунованим та таким, що суперечить обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Просить рішення суду скасувати.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, наведених у них, просив скарги задоволити. Додатково звернув увагу суду на те, що висновок експертизи не може бути належним доказом у справі.

Представник ОСОБА_2 - Стефанович Ю.М. проти скарги заперечив.

Допитаний судом апеляційної інстанції експерт ОСОБА_4 надав відповіді на поставлені йому стороною відповідача запитання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Із змісту пункту 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

27 січня 2022 року о 17 год. 20 хв. у м. Львів, по пр. Червоної Калини 9, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Nissan» д.н. НОМЕР_1 .О., яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача. Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль та «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.03.2022 року, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 20.04.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_1 27.01.2022 року о 13:50 год в м.Львові по пр.Червоної Калини, 9, керуючи транспортним засобом марки «Nissan Pathfinder», р.н. НОМЕР_4 , при зміні напрямку руху, під час перестроювання, не переконався в безпеці, не був уважний до дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який в результаті інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Jeep Wrangler», р.н. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , який в свою чергу здійснив зіткнення внаслідок інерційного руху з транспортним засобом марки «Kia Sportage», р.н. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_6 , чим порушив п.2.3б, п.10.1, п.10.3 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відтак, з врахуванням вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 , встановлена і не підлягає доказуванню.

Матеріалами справи також встановлено, що постановою Сихівського районного суду м.Льовова від 27.03.2024 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.04.2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг» на умовах обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, ОСОБА_2 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Товариством з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг» було проведено огляд пошкодженого автомобіля, «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі чого було складено страховий акт № 36762/1 від 11.08.2022 року, згідно якого вартість матеріального збитку, з врахуванням ліміту відповідальності страховика, становить 130 000,00 грн без урахування ПДВ, які сплачено страховою компанією згідно страхового акту 36762/1 від 11.08.2022 року на його розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 350 від 11.08.2022 року.

Відповідно до висновку експерта № 18 від 28 лютого 2022 року за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових від виявлених при обстеженні 07.02.2022 року та 08.02.2022 року його пошкоджень внаслідок ДТП 27.01.2022 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт, становить 372 764,28 гривень.

Однак, враховуючи ліміт відповідальності страховика - Товариства з Додатковою Відповідальністю «СГ «Оберіг» на розрахунковий рахунок позивача страховиком перераховано 130000,00 грн згідно страхового акту 36762/1 від 11.08.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням № 350 від 11.08.2022 року.

У постановах Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19 та від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме відповідач ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що повинне бути сплачене страховою компанією.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно виходив з вартості відновлювального ремонту автомобіля, визначеної у висновку експерта № 18 від 28 лютого 2022 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 372764,28 грн.

Даний висновок відповідачем будь-якими доказами не спростовано. Іншого висновку експерта на противагу такого не надано. Доводів про будь-які перешкоди, неможливість подати свій висновок у суді першої інстанції відповідачем не наведено та судами обох інстанцій не встановлено.

Покликання відповідача на те, що в його діях відсутній причинно-наслідковий зв?язок між протиправною поведінкою та наслідками, що настали, а також відсутність його вини в настанні таких наслідків колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.03.2022 року, а відтак, в силу вимог ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності: наявність шкоди; протиправність поведінки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 242 768, 28 грн, що становить різницю між розміром між вартістю відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 372764.28 грн та виплаченим йому Товариством з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг» страховим відшкодуванням в розмірі 130 000,00 грн (в межах ліміту відповідальності страховика).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон, доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра