Дата документу 16.03.2026Справа № 554/2376/26
Провадження № 2-з/554/23/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі судді Гольник Л.В., за участю секретаря Фесенко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони щодо відчуження та передачі у користування третім особам нежитлових приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 139,4 кв.м, у якості зустрічного забезпечення узгодити внесення заявником грошової суми на депозитний рахунок суду в сумі 5000,00 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що 07.03.2025 року було укладено договір купівлі продажу від 07.03.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. та зареєстрований в реєстрі за №505, на предмет купівлі продажу групи нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 139,4 кв.м. відповідно, з 07.03.2025 року вказане нерухоме майно перейшло у власність і фактичне користування покупця ОСОБА_2 .

Проте постановою Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1 не мав права продавати спірне майно, оскільки воно перебувало під арештом, а відтак правовідносини між ним та ОСОБА_2 повинні бути повернуті у первісний стан так само, як і відносини між ОСОБА_1 та КП «Краса і мода».

Оскільки продаж нерухомого майна проданого на користь відповідача ОСОБА_2 07.03.2025 року відбувся під час перебування спірного майна під арештом, тому дана угода не може вважатися такою, що відповідає вимогам ст.ст. 203, 215 ЦЙК України, а відтак існують підстави для визнання її недійсною.

Позивач вважає, що спірне нерухоме майно може бути відчужено на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, бо може бути продане чи відчужене іншим чином.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.05.2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19), що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача, в якому просить:

- Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.03.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 07.03.2025 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 505, на предмет купівлі-продажу групи нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 139,4 кв.м.,

- скасувати рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 прав та їх обтяжень, від 07.03.2025 р., щодо реєстрації права власності на нежитлові приміщення загальною площею 139,4 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто предметом позову є договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який між ними було укладено, коли в Полтавському апеляційному суді в апеляційному порядку переглядалося рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14.06.2024 року про відмову у задоволенні позову фізична особа ОСОБА_4 до Колективного підприємства «Краса і Мода», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Пусан Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Колотілов Олександр Михайлович про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити.

27.03.2025 року Полтавський апеляційний суд виніс постанову у справі № 554/14519/22, якою вирішив апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14.06.2024 року скасував і ухвалив нове рішення згідно якого позовні вимоги ОСОБА_4 до Колективного підприємства «Краса і Мода», ОСОБА_1 ОСОБА_5 , Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд», треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Пусан Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Колотілов Олександр Михайлович про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.09.2021року, укладений між КП «Краса і мода» в особі голови правління Арістової Алли Ігорівни та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2797.

Визнано недійсним іпотечний договір від 19.08.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ТзДВ «Полтавтрансбуд», посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В. про державну реєстрацію за ОСОБА_1 прав та їх обтяжень, індексний номер 60198268, від 06.09.2021 р., 15:58:51, щодо реєстрації права власності на нежитлові приміщення загальною площею 139,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1О1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; номер запису про право власності: 43808773.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Колотілова О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64545986 від 19.09.2022 р., 10:47:50, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , обтяжувач: ТзДВ «Полтавтрансбуд», реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна І О1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; номер запису про обтяження: 47639695.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Товариства з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1621,60 з кожного.

Суд перевірив аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановив реальної загрози, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Посилання заявника на ту обставину, що відповідач може вчинити дії щодо відчуження чи передачі в користування спірне нерухоме майном, є лише припущенням, яке не доведене належними доказами. Так само, на думку суду, заява не містить достатнього обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст. 149 ЦПК України.

За наведених обставин вжиття заходів забезпечення позову є неможливим, в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя Л.В.Гольник