Справа № 301/349/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Гичка О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи позов зазначила, що 11 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, за актовим записом № 39.За період шлюбу між позивачем та відповідачем народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Сторони не проживають разом з 2025 року. Подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження сім`ї вважає неможливим, а тому на підставі ст.ст. 105, 110 СК України просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ». Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач працює у Приватному акціонерному товаристві «Краматорський завод важкого верстатобудування» в с. Ільниця Хустського району Закарпатської області та отримує регулярний дохід. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, отримує дохід, просить суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь, аліменти на утримання дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 для участі в розгляді справи не з`явилася, подала до суду заяву, просить суд справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, проти розірвання шлюбу не заперечив, просить суд справу розглядати в його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 11 жовтня 2014 року, зареєстрований виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 39, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ( а.с. 8).

Від спільного проживання сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 30.11.2015, актовий запис № 85 ( а.с. 9).

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Довжанської селищної ради Хустського району Закарпатської області за № 62 від 09.02.2026(а.с. 10).

Добровільної домовленості про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В позовній заяві позивач зазначила, що спільне сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Вказує, що шлюбні стосунки припинені. Примирення вважає неможливим, оскільки сімейні відносини припинені остаточно.

З огляду на викладене, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, і подальше збереження його суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов в даній частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2026 року - 3512 гривень.

Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Враховуючи наведене, з урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги те, що на даний час дитина поживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відомостей про доходи відповідача позивачем до суду не надано, однак відповідач є молодою працездатною особою, враховуючи розумний розмір витрат на харчування, одяг та загальний розвиток дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати 3000 гривень аліментів на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.

Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 84, 105, 110, 112, 141, 150, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 430, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 жовтня 2014 року, зареєстрований виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 39.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 10 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

- позивач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_1 );

- відповідач : ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 ).

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка