УХВАЛА

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 314/975/23

провадження № 61-3016ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлівської територіальної громади в особі Павлівської сільської ради, третя особа - сільський голова Павлівської сільської ради Клименко Анатолій Васильович, про визнання розпоряджень сільського голови незаконними та їх скасування, визнання цих фактів мобінгом, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати розпорядження сільського голови Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 036-ОД від 02 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани незаконним та скасувати його; визнати розпорядження сільського голови Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 040-ОД від 03 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани незаконним та скасувати його; визнати розпорядження Павлівського сільського голови № 005-ОС від 10 лютого 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Павлівської сільської ради незаконним та скасувати його, а факт звільнення визнати мобінгом; поновити позивача на роботі на посаді директора Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Павлівської сільської ради з моменту незаконного звільнення з 10 лютого 2023 року; стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з моменту незаконного звільнення і до моменту винесення рішення суду; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн.

Вільнянський районний суд Запорізької області рішенням від 26 березня 2025 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Запорізький апеляційний суд постановою від 09 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2025 року у цій справі змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

05 березня 2026 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2025 року в указаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання розпоряджень сільського голови незаконними та їх скасування, визнання цих фактів мобінгом, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Отже спір між сторонами виник з трудових правовідносин.

З огляду на обмеження касаційного оскарження, зокрема, передбачене пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд звертає увагу заявниці на необхідність наявності в розпорядженні суду на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження інформації про ціну позову, зокрема в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на те, що касаційна скарга та судові рішення судів попередніх інстанцій не містять інформації щодо про ціну позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що не дозволяє встановити ціну позову на день подання позовної заяви.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначеного недоліку.

Керуючись статтями 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 березня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров