Справа № 565/32/26
Провадження № 2/565/282/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ломази С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Вараш в особі Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 06.10.1976 року було зареєстровано шлюб, укладений між батьками позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач є сином вказаних осіб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача, помер. Позивач є спадкоємцем по закону після смерті свого батька та прийняв його спадщину.

Спадкову справу було заведено на підставі поданої заяви до нотаріальної контори.

До обсягу спадкового майна батька позивача належить 1/2 частка на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, в даній квартирі 1/2 частка належить матері позивача, ОСОБА_3 , а інша 1/2 частка покійному батьку ОСОБА_2 , оскільки право приватної спільної сумісної власності на квартиру набуте в шлюбі на підставі відповідного свідоцтва про право власності від 29.05.2008 року (квартира була побудована в виді інвестування в будівництво нового житла, а потім набуто право власності).

Водночас титульним власником квартири АДРЕСА_2 є мати позивача, тобто один з подружжя. Однак, оскільки вказане нерухоме майно набуто батьками позивача під час шлюбу, тому належить їм на праві спільної сумісної власності, хоч записано на ім`я одного з пожружжя.

Після вивчення поданих документів щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку в указаному майні, нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії з видачі відповідного свідоцтва по причині неможливості встановлення з поданих документів конкретного складу спадкового майна, оскільки таке нерухоме майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а частка покійного не визначена.

При цьому нотаріус повідомила, що таке питання має вирішуватись в судовому порядку.

На підставі викладеного, наразі позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку батька в належній йому квартирі, оскільки така частка за життя покійного не була визначена.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Полюхович О.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, до суду представник позивача Полюхович О.І. подала заяву, в якій просить провести судове засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Територіальна громада міста Вараш в особі Вараської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якому він просив справу розглянути без участі представника Вараської міської ради Рівненської області , за наявними матеріалами у справі, проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 15 липня 1977 року, виданого м.Томськ ЗАГС вбачається, що батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 06 жовтня 1976 року м.Томська підтверджується, що батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 06 жовтня 1976 року, мати позивача після укладення шлюбу отримала прізвище ОСОБА_5 .

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 10 травня 2025 року Вараським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Вараш Рівненської області.

Право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 06 червня 2008 року по 1/1 за ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №452230799 від 15.11.2025.

Із довідки про коло спадкоємців №321/02-14 від 12 грудня 2025 року підтверджується, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на сьогоднішній день коло спадкоємців за спадковою справою 81/2025 складається з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з частини першої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Таким чином, 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не має можливості, оскільки під час набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність подружжя квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , не було визначено розмір часток кожного із співвласників.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку.

Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із частинами першою, другою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Як вбачається із частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з наведених норм матеріального права, 1/2 частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору відповідного свідоцтва про право власності від 29.05.2008 року (квартира була побудована в виді інвестування в будівництво нового житла, а потім набуто право власності.

За відсутності домовленостей та шлюбного договору між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні подружжя законом презюмується рівність часток дружини та чоловіка у праві спільної сумісної власності подружжя.

У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності подружжя, які не визначені за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , становить 1/2 частки квартири в цілому.

За змістом частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно з копією довідки нотаріуса про коло спадкоємців від 12.12.2025, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем спадщини, яка відкрилась у зв`язку із смертю ОСОБА_2 .

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця ОСОБА_2 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що залишилася як спадок після смерті його батька ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: № НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Територіальна громада міста Вараш в особі Вараської міської ради Рівненської області, , місцезнаходження: Рівненська область, Вараський район, м. Вараш, м-н Незалежності, 1.

Суддя І.Ю.Зейкан