Справа № 149/4093/25
Провадження №6/149/9/26
У Х В А Л А

"13" березня 2026 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.,

за участі секретаря Янюк А. Й.

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторінг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.01.2026 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторінг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №3109430 від 26.10.2020 року у розмірі 20476,41 грн, а також суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1580,46 грн, витрати на правничу допомогу 4000 грн.

23.02.2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, яка мотивована тим, що боржник перебуває у складному матеріальному становищі, не працевлаштований, немає майна, обмежений рівнем доходів та необхідністю забезпечувати щомісячні витрати на проживання. Водночас не ухиляється від виконання рішення суду та має намір добровільно його виконати. Враховуючи це, заявник просить розстрочити виконання рішення суду на 18 місяців (платежами по 1448 грн/міс).

У судове засідання заявник та представник стягувача не з`явилися. Про дату і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином.

Суд, дослідивши заяву, додані до заяви документи, матеріали цивільної справи, доходить висновку про відмову задоволенні заяви, враховуючи наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).

Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання і впливати на фінансовий стан позивача.

Відстрочення виконання рішення суду є правом суду, яке може бути реалізоване у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих обґрунтувань та дослідження доказів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі №9901/598/19.

Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року у справі № 922/2191/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 910/1820/19 зазначено, що питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися і оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини, а також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Верховним Судом у постановах від 27.02.2019 року у справі №796/43/2018, від 19.06.2019 року у справі №2-55/10 висловлено правову позицію, про те, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

ОСОБА_1 є особою працездатного віку. Мотивуючи підстави для розстрочення на 18 місяців виконання рішення суду ОСОБА_1 посилається на складне матеріальне становище. На підтвердження цього доводу заявник подав відомості про отримання ним доходу та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за період з 2019 по 2024 роки.

Цим доказом не підтверджено скрутне матеріальне становище заявника, оскільки у період з 2019 по 2024 роки він працював, отримував різного розміру дохід. При цьому суд враховує, що рішення від 21.01.2026 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по кредитному договору від 26.10.2020 року, у розмірі 20476,41 грн. Кредит ОСОБА_1 погашався частково у розмірі 7953,99 грн, хоча заявник працював, отримував дохід, який за період близько у п`яти років дозволяв погасити заборгованість. Також заявником не надано відомостей про його дохід (відсутність доходу) у 2025 році. Доводи заявника про відсутність у нього майна взагалі не підтверджені.

Відтак належних і допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального стану заявника суду не надано, а також не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових, наявність яких необхідна для розстрочення виконання рішення суду.

У свою чергу, відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про розстрочення виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З урахуванням встановлених обставин, а також з дотриманням балансу інтересів позивача та відповідача, суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду від 21.01.2026.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 21.01.2026 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторінг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 16.03.2026.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК