Справа № 739/394/26
Провадження № 2-з/739/1/26
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11 березня 2026 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Іващенка І.К., розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву представника позивача про забезпечення позову поданою разом з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області про встановлення факту проживання з батьком та утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради Київської області про встановлення факту проживання з батьком та утримання неповнолітніх дітей, в якій просить:

- визнати факт проживання разом із батьком ОСОБА_1 його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати факт перебування на утриманні ОСОБА_1 його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Разом з позовом представником позивача адвокатом Островерховим С.Г. подана заява про забезпечення позову, в якій просить:

1. Забезпечити позов шляхом встановлення тимчасової заборони здійснювати мобілізацію позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній цивільній справі.

2.Заборонити територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, іншим уповноваженим органам державної влади, посадовим особам та військовим формуванням України вчиняти будь-які дії, спрямовані на: призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації; направлення його до військових частин або інших військових формувань; прийняття щодо нього рішень про мобілізацію або відправлення до місця проходження військової служби,до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає, що позивач є батьком двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказує, що діти фактично проживають з позивачем та він перебувають на повному матеріальному утриманні. Позивач забезпечує їх житлом, харчуванням, одягом, лікуванням, навчанням, а також створює належні умови для їх розвитку.

Разом з тим позивач є військовозобовязаною особою та під час дії правового режиму воєнного стану може бути мобілізований до лав ЗСУ, що істотно ускладнить утримання та виховання дітей та в свою чергу діти можуть залишитися без належного батьківського піклування та матеріального забезпечення.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується таким.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При цьому ч. 4 ст. 150 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі, із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам особи, яка звернулася до суду, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Забезпечення цивільного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 висновку, позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ЦПК України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

З урахуванням викладеного, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду. Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значних зусиль для відновлення прав позивача.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просить встановлення тимчасової заборони здійснювати мобілізацію позивача, до набрання законної сили рішенням суду у даній цивільній справі.

Заборонити територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, іншим уповноваженим органам державної влади, посадовим особам та військовим формуванням України вчиняти будь-які дії, спрямовані на: призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації; направлення його до військових частин або інших військових формувань; прийняття щодо нього рішень про мобілізацію або відправлення до місця проходження військової служби,до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Проте позивач в обґрунтування обставин, про які ним зазначено в заяві про забезпечення позову, не надав належних доказів, що унеможливлює надання їм оцінки судом та встановлення наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність відповідачів є очевидно протиправними.

Верховний Суд у своїх постановах вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак, що у разі настання наслідків викладених в заяві про забезпечення позову повністю повліяют на подальше життя його дітей, так як у дітей є ще мати ОСОБА_2 .

Тобто позивач фактично оскаржує незаконність призову на військову службу та зарахування до особового складу військової частини.

Вжиття заходів забезпечення позову повинно нерозривно пов`язано з підставами та предметом самого позову і ними обумовлюється.

З огляду на предмет спору, викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність заходів забезпечення позову, про які просить заявник, а отже й про відсутність підстав для їх застосування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обраний заявником вид забезпечення позову, за своїм змістом є фактично забороною вчиняти дії щодо виконання відповідних наказів по мобілізації, що не допускається в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, який є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, тому у задоволенні заяви потрібно відмовити повністю.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Островерхова С.Г. про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3.Ухвала набирає законної сили в порядку та у строки, передбачені ст.273 ЦПК України.

4.Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя І.К. Іващенко