КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/6669/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/8783/25

05 березня 2026року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Заянчуковського Сергія Олеговича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про розірвання договорів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило розірвати укладені між сторонами договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419508315 від 16.05.2019, № 419508978 від 28.10.2019, № 419508979 від 28.10.2019, № 419508652 від 20.06.2019, № 419508857 від 20.08.2019, № 419509945 від 23.01.2020, № 419509944 від 23.01.2020.

Свої вимоги мотивувало тим, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством: № 419508315 від 16.05.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); № 419508978 від 28.10.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); № 419508979 від 28.10.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); № 419508652 від 20.06.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); № 419508857 від 20.08.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); № 419509945 від 23.01.2020 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 );№ 419509944 від 23.01.2020 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до п. 1 договорів споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договором.

Однак до позивача звернулось Бюро економічної безпеки України із листами № 11/6/4.1.2/15870-24 від 10.07.2024 та № 11/6/4.1.2/29850-24 від 04.12.2024 про надання інформації, які містили інформацію про здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000781 від 11.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У листах Бюро економічної безпеки України викладено відомості, які свідчать про безпідставне отримання оплати за електричну енергію за «зеленим тарифом» для приватних домогосподарств, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками, розташованими на території Київської області, зокрема, але не виключно, ОСОБА_1 , шляхом внесення до заяв-повідомлень про укладення договорів купівлі-продажу електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватних домогосподарств недостовірних відомостей щодо наявності власних приватних домогосподарств.

У ході проведення виїзних позапланових перевірок за участі представників НКРЕКП у м. Києві та Київській області, а також Держенергонагляду у Київській області, комісією встановлено факт відсутності житлових будинків за місцем розташування генеруючих установок, на потреби яких могло б здійснюватися споживання електричної енергії, при тому, що за адресами приєднань генеруючі установки продовжують виробляти електричну енергію з енергії сонячного випромінювання.

Відсутність приватних домогосподарств також підтверджується Департаментом містобудування та архітектури Київської обласної військової адміністрації.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем було порушено норми чинного законодавства щодо розміщення генеруючих установок, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру в межах власного приватного домогосподарства через його фактичну відсутність, що прямо свідчить про істотну зміну умов договорів, а, оскільки розірвання договорів в односторонньому порядку їх умовами не передбачене, просить розірвати укладені договори в судовому порядку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року позов ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про розірвання договорів задоволено.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419508315 від 16.05.2019.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419508978 від 28.10.2019.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419508979 від 28.10.2019.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419508652 від 20.06.2019.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419508857 від 20.08.2019.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419509945 від 23.01.2020.

Розірвано укладений між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 419509944 від 23.01.2020.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» сплачений судовий збір у розмірі 21 196, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що генеруюча установка, призначена для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру з можливістю подальшого її відпуску та здійснення продажу за «зеленим» тарифом, повинна бути встановленою виключно в межах приватного домогосподарства споживача.

Оскільки на земельних ділянках відповідача відсутні приватні домогосподарства для розміщення на них генеруючих установок, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, суд дійшов висновку, що в такий спосіб відповідачем змінено істотні умови укладених договорів, що є підставою для розірвання договорів у судовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 05 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Заянчуковський С.О. подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та визнано встановленими обставини, які не доведені належними, допустимим і достовірними доказами, зокрема, висновки суду щодо відсутності приватних домогосподарств на земельних ділянках відповідача не відповідають матеріалам справи.

Окрім цього, при дослідженні доказів, поданих сторонами, судом були порушені норми процесуального права, що, у свою чергу, призвело до неправильного вирішення справи, зокрема, суд порушив приписи пункту 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12 та 89 ЦПК України під час надання оцінки зібраним у матеріалах справи доказам. Процесуальна перевага судом надавалась виключно доказам, поданим Позивачем.

Крім того, судом було допущено неправильне застосування норм матеріального права (застосування закону, який не підлягав застосуванню) в частині неправильного застосування статті 652 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) як підстави для розірвання вищевказаних договорів.

Підставою задоволення позовних вимог судом першої інстанції було визнано існування кримінального провадження № 0000781 від 11.06.2024. Суд дійшов висновку про відсутність приватних домогосподарств, спираючись на обставини, які мали бути підтверджені і встановлені обвинувальним вироком стосовно відповідача, а саме визнання останньої винуватою у вчиненні дій щодо безпідставного отримання оплати за електричну енергію за «зеленим» тарифом для приватних домогосподарств шляхом внесення недостовірних відомостей до заяв-повідомлень щодо наявності таких приватних домогосподарств.

31.12.2025 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000781.

Указана постанова має безпосереднє значення для правильного вирішення справи, адже в ній, серед іншого, зазначено наступне:

«За результатами проведених оглядів встановлено і підтверджено документально, що ОСОБА_1 належать на праві власності і фактично знаходяться житлові будинки за наступними адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 АДРЕСА_11, АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10

Відтак, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач є належним власником земельних ділянок та об`єктів нерухомості за вказаними адресами, таке право власності ніким під сумнів не ставиться, приналежність (належність на праві власності) підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності».

Таким чином суд першої інстанції визнав доведеним відсутність будинків відповідача за вказаними у позовній заяві адресами, у той час як існування цих будинків підтверджено і результатами проведених працівниками правоохоронних органів оглядів у порядку, передбаченому статтям 233-237 Кримінального процесуального кодексу України.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б свідчили про відсутність приватних домогосподарств відповідача.

Навіть за відсутності постанови про закриття кримінального провадження № 0000781, у матеріалах справи не було доказів відсутності приватних домогосподарств відповідача.

Окрім цього, суд першої інстанції у рішенні зазначив про проведення позапланових перевірок за участі НКРЕКП у м. Києві та Київській області та Держенергонагляду у Київській області, за результатами яких нібито було виявлено факт відсутності приватних домогосподарств.

Однак в матеріалах справи так само немає жодних документів, які підтвердили б проведення такої перевірки та в яких було б відображено результати її проведення. Відтак, неможливо встановити, з яких підстав і чи у законний спосіб була проведена дана перевірка, на підставі якої встановлено відсутність домоволодінь.

11 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду від представника ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» Талаш В.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

В судове засідання з`явились представник ОСОБА_1 адвокат Блинда А.В. та ОСОБА_2 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» Талаш В.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що між сторонами укладено договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством:

- № 419508315 від 16.05.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1);

- № 419508978 від 28.10.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 );

- № 419508979 від 28.10.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1);

- № 419508652 від 20.06.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 );

- № 419508857 від 20.08.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 );

- № 419509945 від 23.01.2020 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 );

- № 419509944 від 23.01.2020 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ).

Зазначені договори є Додатком № 2 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є Типовим договором, форма якого встановлена Додатком № 6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 1 договорів споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції від 01.04.2025, чинній на момент звернення позивачем до суду) визначено, що приватним домогосподарством є земельна ділянка разом з розташованими на ній за однією адресою житловим будинком або котеджем (та у разі наявності господарськими (присадибними) будівлями наземними та/або підземними комунікаціями), що належить індивідуальному побутовому споживачу на праві власності.

Судом також встановлено, що Бюро економічної безпеки України в листах № 11/6/4.1.2/15870-24 від 10.07.2024 та № 11/6/4.1.2/29850-24 від 04.12.2024 надано позивачу інформацію про здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000781 від 11.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та викладено відомості, що свідчать про безпідставне отримання оплати за електричну енергію за «зеленим тарифом» для приватних домогосподарств, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками розташованими на території Київської області, в тому числі у ОСОБА_1 , шляхом внесення до заяв-повідомлень про укладення договорів купівлі-продажу електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватних домогосподарств недостовірних відомостей щодо наявності власних приватних домогосподарств, що призвело до безпідставного отримання оплати на суму понад 91 млн грн.

У ході проведення виїзних позапланових перевірок за участі представників НКРЕКП у м. Києві та Київській області та Держенергонагляду у Київській області, комісією встановлено факт відсутності житлових будинків за місцем розташування генеруючих установок, на потреби яких могло б здійснюватися споживання електричної енергії.

Відповідно до матеріалів зазначеного кримінального провадження, громадяни України, в тому числі відповідач, маючи у володінні земельні ділянки умисно роздробили їх на менші земельні ділянки та присвоїли окремі юридичні адреси.

При цьому, за адресами приєднань знаходяться генеруючі установки, які продовжують виробляти електричну енергію з енергії сонячного випромінювання.

Листом Бюро економічної безпеки України № 11/6/4.1.2/7304-25 від 17.03.2025 передано ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» відомості досудового розслідування кримінального провадження № 0000781 від 11.06.2024, а також надано дозвіл на їх розголошення під час судового розгляду справ, пов`язаних з розірванням договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством.

Фактична відсутність приватних домоволодінь на земельних ділянках ОСОБА_1 зокрема, підтвердилась в ході позапланової перевірки Департаментом містобудування та архітектури Київської обласної військової адміністрації за наслідком безпосереднього огляду земельних ділянок, тобто фізичної позапланової перевірки на місці, а не внаслідок огляду лише правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності відповідача на об`єкти нерухомого майна. Факт проведення позапланової перевірки та її результати підтверджуються листом Департаменту містобудування та архітектури Київської обласної військової адміністрації № 159/31.01/31.03/2025 від 06.02.2025.

Згідно з частинами першою, другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №754/17518/15-ц, у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року №355/385/19.

Відповідно до частини першої статті 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина 2 статті 631 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною першою статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частиною другою статті 652 ЦК України , якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Статтею 653 ЦК України передбачено правові наслідки зміни або розірвання договору.

Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (частина перша статті 654 ЦК України).

Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України «Про ринок електричної енергії» та низкою підзаконних нормативних актів.

Взаємовідносини між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, пов`язані з продажем та обліком електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств, та розрахунками за неї, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (надалі за текстом - ПРРЕЕ) та договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, який є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Цивільним та Господарським кодексами України.

За змістом абзацу 10 пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ, договір про купівлю- продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом - домовленість між індивідуальним побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за "зеленим" тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договори про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством: - № 419508315 від 16.05.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); - № 419508978 від 28.10.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); - № 419508979 від 28.10.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); - № 419508652 від 20.06.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); - № 419508857 від 20.08.2019 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); - № 419509945 від 23.01.2020 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ); - № 419509944 від 23.01.2020 (адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ).

Пунктом 1 вказаних договоріа визначено, що споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що приватним домогосподарством є земельна ділянка разом з розташованими на ній за однією адресою житловим будинком або котеджем (та у разі наявності господарськими (присадибними) будівлями наземними та/або підземними комунікаціями), що належить індивідуальному побутовому споживачу на праві власності.

Задовольняючи позов про розірвання укладених між сторонами договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством на підставі статей 651, 652 ЦК України, суд першої інстанції виходив із того, що на земельних ділянках відповідача відсутні приватні домогосподарства для розміщення на них генеруючих установок, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру. Таких висновків суд дійшов на підставі наданої йому Бюро економічної безпеки України інформації про здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000781 від 11.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Так, постановою Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 31.12.2025 року закрито кримінальне провадження № 0000781 від 11.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК Ураїни.

У зазначеній постанові, серед іншого, зазначено, що «За результатами проведених оглядів встановлено і підтверджено документально, що ОСОБА_1 належать на праві власності і фактично знаходяться житлові будинки за наступними адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_10

Відтак, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що відповідач є належним власником земельних ділянок та об`єктів нерухомості за вказаними адресами, таке право власності ніким під сумнів не ставиться, приналежність (належність на праві власності) підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності».

Отже, суд першої інстанції визнав доведеним відсутність будинків відповідача за вказаними у позовній заяві адресами, у той час як існування цих будинків підтверджено за результатами проведених працівниками правоохоронних органів оглядів у порядку, передбаченому статтям 233-237 Кримінального процесуального кодексу України.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б свідчили про відсутність приватних домогосподарств відповідача за наведеними адресами.

Враховуючи наведене, встановивши, що відповідач є власником земельних ділянок та об`єктів нерухомості за вищевказаними адресами, а позивач, під час апеляційного перегляду справи, наведеного не спростував, колегія суддів доходить висновку, що позивач не довів наявність визначених в позові підстав для розірвання укладених між сторонами договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

При поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 25 435,20 грн.

З урахуванням того, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційну скаргу було задоволено, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи зазначене, колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішенняСвятошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 141, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Заянчуковського Сергія Олеговича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовуТовариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про розірвання договорів відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 25 435,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 09 березня 2026 року

Головуючий: Судді: