13.03.2026 Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 2029/2-860/11
Провадження № 6/644/80/26
УХВАЛА

про відмову у заміні сторони у виконавчому провадженні

13 березня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Паляничко Д.Г. одноособово, розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б. 8, ), заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 17, ), боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:

1.1. позиції заявника

13.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (надалі за текстом ТОВ «ВІН ФІНАНС»/заявник), в особі директора Романенка Михайла Едуардовича. згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача на правонаступника Первісного Стягувача ТОВ «ВІН ФІНАНС» у виконавчих листах № 2029/2- 860/11.

В обґрунтування зави зазначило, що 07.12.2011 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалив рішення у справі № 2029/2- 860/11 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором № 0 від 10.11.2006.

18.09.2019 укладено Договір купівлі-продажу права вимоги № 1930/К між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 0 від 10.11.2006.

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

2. заяви, клопотання

Представник ТОВ «ВІН ФІНАНС», в особі керівника Романенка Михайла Едуардовича, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у заяві просив провести розгляд заяви за відсутності представника ТОВ «ВІН ФІНАНС».

3.інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 13.02.2026 справа № 2029/2-860/11 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 16.02.2026 заяву прийнято та призначено її до розгляду.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, в наданій до суду заяві про заміну стягувача його правонаступником, просив розглянути справу без участі представника заявника.

Заінтересована особа ПАТ «Дельта Банк» уповноваженого представника в судове засідання не направив, заяви про відкладення не надав.

Заінтересована особа ОСОБА_1 (боржник) в судове засідання не прибув.

Судова повістка ОСОБА_1 про виклики в судові засідання призначені на 25.02.2026, 13.03.2026 надсилалася судом за останнім відомим місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а також, ОСОБА_1 повідомлявся про виклик у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 16.02.2026 за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/ відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження

4. Фактичні обставини, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2011 року у справі № 2029/2-860/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 10 листопада 2006 року за станом на 21 серпня 2010 року в загальному розмірі 163301 грн 41 коп, та судові витрати по справі по 806 грн 20 коп з кожного.

05.12.2013 державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа № 2029/2-60, виданого 10.10.2013, відкрито виконавче провадження № 411015270 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 163 301,41грн.

18.09.2019 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (надалі за текстом Продавець) та ТОВ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (надалі за текстом Покупець) укладено договір № 1930/К купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2199.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019, до ТОВ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за договором № 0 загальна сума заборгованості 633 099,01 грн.

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» () протоколом № 1706 змінено найменування ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» ().

Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ВІН ФІНАНС» зареєстроване як юридична особа 25.07.2024, вид економічної діяльності: 82.91, 68.10, 68.20, 68.31, 69.10, 70.22, 77.11., 77.39, 82.99.

5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Так, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ч. 1 ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, керуючись змістом ст. 521,514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

6.Висновки суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами , прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

ТОВ «ВІН ФІНАНС» у своїй заяві аргументує той факт, що 18.09.2019 укладено Договір купівлі-продажу права вимоги № 1930/К між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 0 від 10.11.2006, боржником якого є ОСОБА_1 .

Однак, суд бере до уваги, що ТОВ «ВІН ФІНАНС» не надало належних та допустимих доказів щодо відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором № 401817134 від 14.12.2017 укладено між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 , на підставі договорів факторингу від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Суд зауважує, що під час розгляду заяви про заміну стягувача його правонаступником підлягають установленню обставини на підтвердження належної зміни кредитора за договором відступлення права вимоги, або іншим правочином щодо заміни кредитора у зобов`язанні, який вчинений у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Пунктом 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Тому належним та допустимим доказом переходу права вимоги до нового кредитора є договір відступлення права вимоги, зокрема той, що набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін ( позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30.01.2019 по справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для зміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку з цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків унаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2025 року у справі № 641/5791/15-ц (провадження № 61-7975св24).

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт переходу права відступлення від ПАТ «УкрСиббанк» щодо прав на стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у сумі 633 099,01 грн за кредитним договором № 0 від 10.11.2006 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Отже, суд під час доказування, встановлює дійсні обставини справи, та зауважує, що ознака належності доказів, полягає якраз у тому, що вона дозволяє правильно визначити обсяг доказового матеріалу, відібрати лише ті докази, які дійсно потрібні для встановлення фактичних обставин справи, тобто належність доказів це наявність їхнього значення для цивільної справи.

Щодо наданої постанови про відкриття виконавчого провадження № 41105270 вбачається, що сторонами виконавчого провадження, відкрито 05.12.2013 є стягувач ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», боржником у цьому виконавчому провадженні є ОСОБА_1 .

Заразом, суд бере до уваги, що заявником не надано жодних та допустимих доказів, щодо зміни назви ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»,

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк/фінансова установа має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, а отже відповідно до змісту ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України такі документи має надати до суду фактор, який доводить отримання права вимоги у клієнта, яке існує на день звернення до суду з цим позовом.

Суд бере до уваги, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження переходу права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», тому заявник на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності заявлених вимог, саме він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18).

Відповідно до ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Отже, заявником не доведено факту та не надано доказів відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 10.11.2006 від первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», відповідно і не підтверджено обставин наявності права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 10.11.2006 у ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Враховуючи викладене вище, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про заміну стягувача його правонаступником

Отже, керуючись ст. 81, 89, 258-261, 353-355, 442 ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б. 8, ), заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 17, ), боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко