Справа № 135/245/26
Провадження № 2/135/303/26
УХВАЛА

Іменем України

13.03.2026 м.Ладижин Вінницької області

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 20.02.2026 дану позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк у 5 днів для усунення недоліків заяви.

Підставою для залишення позовної заяви без руху була невідповідність позовної заяви вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви позивачем не додано доказу надсилання позивачем копії позовної заяви з додатками у паперовій формі з описом вкладення відповідачу.

Позивач ухвалу про залишення без руху отримав 22.02.2026 шляхом доставлення документа в електронному вигляді до його електронного кабінету.

Протягом встановленого судом п`ятиденного строку, який розпочався 23.02.2026 (понеділок) та завершився 27.02.2026, позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Відповідно до змісту ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що недоліки позовної заяви не було усунуто в установлений судом строк, тому заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

При цьому, суд враховує, що згідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач подав заяву на усунення недоліків 04.03.2026, тобто з пропуском строку, встановленого ухвалою суду. Із клопотанням про продовження процесуального строку, встановленого судом, позивач не звертався. Відтак, заява позивача від 04.03.2026 про усунення недоліків підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

В даному випадку суд не вважає можливим продовжувати встановлений процесуальний строк за власною ініціативою, оскільки це суперечитиме встановленими ст. 12, 13 ЦПК України принципам змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Таким чином, позивач достеменно був обізнаний із тим, що після 27.02.2026 він втратив право на вчинення процесуальної дії усунення недоліків поданого позову. Позивач мав право подати заяву про продовження процесуального строку, однак таким правом не скористався.

Окрім цього, підлягає врахуванню й те, що повернення позовної заяви жодним чином не перешкоджає доступу позивача до суду, оскільки позивач вправі повторно звернутись до суду із позовною заявою.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя