Справа № 161/4989/25
Провадження № 2-др/161/51/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 березня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Рудської С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору та стягнення коштів,
Рішенням суду від 06 березня 2026 року позовні вимоги було задоволено повністю.

06 березня 2026 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Сторона позивача просить суд стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Заява була доставлена в електронний кабінет представника відповідачів - адвоката Жємелі В.І. 06 березня 2026 року.

Станом на 13 березня 2026 року заперечень або пояснень на вказану заяву від відповідачів не надходило.

На переконання суду у відповідачів було достатньо часу для надання заперечень або пояснень на заяву про ухвалення додаткового рішення.

У відповідності до приписів частини третьої статті 270 ЦПК України, оскільки заява про ухвалення додаткового рішення стосується лише питання судових витрат, вона вирішується без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. Мотивувальна частина.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення, такого змісту.

Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Сторона відповідача виконала вищенаведений процесуальний обов`язок, а саме у першій заяві по суті спору позовній заяві, навела попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, в якому вказав, що планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач також виконав вимоги вищенаведеної процесуальної норми, а саме до ухвалення рішення у справі подала письмові докази на підтвердження понесених витрат.

Що стосується суті заявлених судових витрат, суд зазначає таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Зі змісту позову та заяви про ухвалення додаткового рішення слідує, що позивач просить суд стягнути з відповідачів 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав:

1) договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2025 року з адвокатом Ліпкевичем І.В. (т.1 а.с.21-22);

2) додаток №1 до вищенаведеного договору з визначеною у ньому сумою гонорару адвоката 20 000,00 грн (т.1 а.с.23);

3) акт приймання-передачі наданих послуг від 17 березня 2025 року (т.1 а.с.24);

4) квитанція до прибуткового касового ордеру (типова форма №КО-1) на суму 20 000,00 грн (т.1 а.с.25);

5) ордер на надання правничої допомоги від 17 березня 2025 року серії АС №1132312 (т.1 а.с.26);

6) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність Ліпкевича І.В. (т.1 а.с.27).

В якості детального розрахунку наданих адвокатом послуг позивач надав акт приймання-передачі наданих послуг від 17 березня 2025 року, в якому наведені наступні послуги:

1) попереднє оцінювання матеріалів, збирання письмових доказів, 4 години;

2) підготовка позовної заяви, 6 годин.

Суд знаходить заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн співмірними з критеріями, передбаченими частиною четвертою статті 137 ЦПК України, а саме складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих ним послуг та ціною позову та значенням спору для сторін.

Сторона відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позов навела клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України. Мотивує це тим, що відповідач намагалася врегулювати спір мирним шляхом (т.1 а.с.48-52).

Суд відхиляє це клопотання та не вбачає підстав для зменшення заявлених позивачем судових витрат, оскільки направлена відповідачами претензія від 13 лютого 2025 року не містить у собі будь-яких відомостей про намагання мирно врегулювати спір, зокрема, повернути забезпечувальний платіж у розмірі 8 000,00 доларів США, або його частини. Претензія фактично спрямована на вирішення іншого наявного між сторонами спору стосовно витрат на проживання у житлі та можливого пошкодження майна під час такого проживання. Отже, намагання добровільно вирішити спір між сторонами про повернення забезпечувального платежу у розмірі 8 000,00 доларів США від сторони відповідачів не було.

Відповідач ОСОБА_3 не скористалася своїм правом подати клопотання, в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України.

У зв`язку з вищенаведеним, суд стягує з відповідачів, у рівних частинах, на користь позивача витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.270ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено та підписано 13 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська