Справа № 367/6608/25
Провадження №2/367/834/2026
13 березня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Третяк Я.М.,
секретаря судового засідання Люліної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпіньтепломережа», Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Ірпінська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна,
До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпіньтепломережа», Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Ірпінська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, в якій позивач просить суд: зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 14.10.2003 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчих листів № 2-570 та № 2 -2718, виданих Ірпінським міським судом Київської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є спадкоємцем за законом після смерті синів ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що після звернення до державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори їй стало відомо, що на спадкове майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , накладено арешт постановою від 14.10.2003 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції. Разом з тим, листом на адвокатський запит, орган ДВС повідомив, що відомостей про наявність заборгованості немає, а виконавці провадження, на підставі яких накладався арешт, є завершеними.
З огляду на вищевикладене позивач зауважує, що підстав для накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.06.2025 позовну заяву передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М.
Ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 08.12.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
18.07.2025 до суду від представника третьої особи Ірпінської державної нотаріальної контори надійшла заява, якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника контори.
27.01.2026 до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Махиніч Н.В. надійшло клопотання, в якому просила суд проводити розгляд справи без участі її участі та позивача.
У судове засідання представники відповідачів Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпіньтепломережа», Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» не з`явилися, належним чином повідомлялись про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштової кореспонденції, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.02.1995.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 29.11.2016 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис про смерть № 630.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 04.05.2022 Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис про смерть № 344.
Як видно з довідки від 01.11.2023 № 02-14 виданої державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_2 (спадкова справа № 42/2017 до майна померлого) та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її сина ОСОБА_3 (спадкова справа № 355/2022).
Згідно копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.10.2003 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-570 та № 2-2718 виданого Ірпінським міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Ірпінського ЖЕП та на користь КПТМ «Ірпіньтепломережа» боргів на загальну суму 1182,82 грн., накладено арешт із забороною відчуження, на все майно, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а саме: на 2/4 частини кв. АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником нерухомого майна, на яке накладено арешт.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем майна після померлих синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позбавлена можливості оформити свої спадкові права, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку із перебуванням спадкового майна під арештом, чим порушуються її права.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про зняття арешту з майна.
Керуючись ст. ст. 12, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпіньтепломережа», Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Ірпінська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 14.10.2003 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчих листів № 2-570 та № 2 -2718, виданих Ірпінським міським судом Київської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.М.Третяк