Справа № 216/1701/25
Провадження 2/216/362/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Гайтко Л.А.

при секретарі судового засідання Маленькій Т.О.

без технічного запису та без участі сторін та представників сторін

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брюховецького М.М. про зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 13.03.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в ухвалі суду роз`яснено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.279 ЦПК України).

Ухвалою суду від 06.11.2025 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брюховецького М.М.про перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

12.03.2026 року через систему Електронний суд, від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брюховецького М.М. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Просить суд зупинити провадження у справі № 216/1701/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду кримінального провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України по факту шахрайській дій відносно ОСОБА_1 , яке перебуває в провадженні слідчого відділу КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Своє клопотання обґрунтовує наступним:

Відповідачка у справі не визнає позовних вимог, оскільки кредитні договори з ТОВ « МІЛОАН» від 28.01.2022 року, з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» від 18.02.2022, та з ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» від 12.02.2022 нею не укладалися, а кошти від зазначених компаній не отримувалися.

Відносно ОСОБА_1 було вчинено ряд шахрайських дій з боку іншої особи, яка на ім`я ОСОБА_1 оформила ряд кредитних договорів. На підставі заяви ОСОБА_1 від 03.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яке перебуває в провадженні слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Заява ОСОБА_1 була подана за фактом вчинення щодо неї шахрайських дій з боку її знайомої, яка без відома ОСОБА_1 оформила на її ім`я ряд кредитних договорів, в тому числі кредитний договір з ТОВ « МІЛОАН» від 28.01.2022 року, з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» від 18.02.2022, та з ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» від 12.02.2022. Зазначене підтверджується копією листа ГУНП в Дніпропетровській області від 15.09.2025 за вих. № (в додатках).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або ' з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону, України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомий - дев`ятої розділу VI "Загальні вимоги до безпеки

здійснення платіжних операцій та управління ризиками" Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року Ns 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі Ns 6-71 цс 15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі Ns 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі Ns 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі Ns 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі Ns 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі Ns 176/1445/22 та інших.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі Ns 552/2819/16-ц (провадження Ns 61-1396св18) вказано, що: "користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі N° 691/699/16-ц (провадження N° 61-16504св18) вказано, що: "встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк ".

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі N° 537/3312/16 (провадження N° 61-17629св18) зазначено, що: "сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції»

«За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними - такий правовий висновок зроблений ВСУ у справі 686/30030/21, Постанова, Касаційний цивільний суд Верховного Суду.

Тож для з`ясування всіх обставин справи, доведення або спростування винної поведінки в діях відповідачки, яка сприяла втраті або незаконному використанню інформації, що дала змогу ініціювати платіжні операції без відома самої ОСОБА_1 , з урахуванням судової практики, сторона відповідача вважає цілком доцільним зупинити провадження у дійсній справі.

Розгляд справи призначався судом на: 23.04.2025, 12.06.2025, 10.09.2025, 06.11.2025, 22.01.2026, 12.03.2026 року, при цьому неодноразово відкладався, зокрема, за клопотанням представника відповідача.

При вирішенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брюховецького М.М. про зупинення провадження у справі суд виходить з наступного.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до ст. 252 ЦПК України зупинення провадження у справі є правом суду, а не обов`язком.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі, тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Із змісту заявленого клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000244 не закінчено, обвинувальний акт не скеровано до суду, судове провадження не розпочато.

Обов`язковою умовою для зупинення провадження у справі є вирішення іншої справи, що розглядається у тому числі в порядку кримінального судочинства.

Отже наявність відкритого кримінального провадження, яке перебуває на стадії досудового розслідування, не є підставою для зупинення провадження по цивільній справі, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Таким чином, оскільки судом не встановлено передбачених ст. ст.251, 252ЦПК України умов для зупинення провадження у справі, у суду відсутні правові підстави для зупинення провадження у даній справі за клопотанням представника відповідача.

Керуючись ст. 252ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брюховецького М.М. про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк, з дня проголошення.

Суддя Л. А. Гайтко