Справа № 274/8930/25
Провадження № 2/0274/1346/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" березня 2026 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І. Ю.,

за участі секретаря Айрапетян А. А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2025 ОСОБА_1 , в особі адвоката Григоришиної В. В., звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 34,4 кв. м., житловою площею 12,9 кв. м. та господарські споруди: Б - погріб, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стислий виклад доводів позову

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона є спадкоємицею за законом після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за померлим, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В інший спосіб позивачка не має можливості оформити спадщину.

Цей будинок батькові належав відповідно до погосподарського обліку.

Позиція відповідача

Відзив на позовну заяву від Райгородоцької сільської Бердичівського району Житомирської області не надходив.

Заяви, клопотання, процесуальні дії

Ухвалою судді від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 30.01.2026 закрито підготовче провадження. Цією ж ухвалою суд у нотаріуса витребував матеріали спадкової справи до майна ОСОБА_2 .

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули.

Представник позивача - адвокат Григоришина В. В. до суду направила клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач заяв до суду не направляв.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Маркуші Бердичівського району помер батько позивачки ОСОБА_2 , що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження позивачки, серії НОМЕР_3 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 25.03.2015 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 11, 12, 13, 14).

Із матеріалів спадкової справи до майна ОСОБА_2 вбачається, що єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину є позивачка ОСОБА_1 (а.с. 56-69 ).

Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 13.11.2025 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено, із тих підстав, що відсутній документ про реєстрацію права власності на будинок за спадкодавцем (а.с. 15).

Відповідно до довідки № 505 від 30.05.2022, виданої Комунальним підприємством «Бердичівське МБТІ», право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 1012 року не зареєстровано (а.с. 16).

Відповідно до виписки з погосподарської книги Маркушівського старостинського округу Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 17.07.2025 № 79, на підставі особового рахунку № НОМЕР_5 в погосподарській книзі № 1 за 2006-2010 роки на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1950 р.н. був головою двору за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Згідно з довідкою Маркушівського старостинського округу Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 17.07.2025 земельна ділянка, що розташована в АДРЕСА_1 площею 0, 47 га не приватизована і знаходиться у фонді сільської ради (а.с. 20).

На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок «А» по АДРЕСА_1 загальною площею 34,4 кв. м, житловою площею 12,9 кв. м збудований у 1948 році, до будинку належить погріб «Б», цього ж року побудови (а.с. 21-25).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 16.06.2025 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 17).

Згідно з висновком про визначення ринкової вартості майна - вартість спірного житлового будинку складає 67553 гривні (а.с. 26).

Застосовані норми права, позиція суду

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У частині 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до частин 3, 4 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції).

Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські будівлі і споруди, прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту адреси.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 01.01.2013), речові права на нерухомість, що виникли до цієї дати, визнаються дійсними за наявності, якщо реєстрації таких прав відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, можуть вчинятися лише за умови реєстрації таких прав, крім випадків, коли вони виникли до 01.01.2013 і визнаються дійсними відповідно до цього Закону.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що для об`єктів, збудованих до 5 серпня 1992 року, закон не передбачав процедури введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким документом є технічний паспорт.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №557/1209/16-ц.

Оскільки спірний будинок збудовано до 1992 року, він розташований на неприватизованій земельній ділянці, на об`єкт виготовлено технічний паспорт, а згідно з погосподарським обліком будинок значився за спадкодавцем, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 набула права власності на спірний будинок, і будинок увійшов до спадкової маси.

У зв`язку з тим, що позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, за нею слід визнати право власності на спірний житловий будинок.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не внаслідок порушення закону відповідачем, а через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на будинок, та з огляду на те, що позивачка не просить компенсувати їй судові витрати, суд залишає їх за позивачкою.

Керуючись статтями 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв. м, житловою площею 12,9 кв.м, з приналежною господарською спорудою, погріб «Б», в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Райгородоцька сільська рада Бердичівського району Житомирської області, місцезнаходження за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Райгородок, вул. Соборна, 11, .

Суддя І. Ю. Хуторна