ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Агєєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Черкез Д.Л. від 18 лютого 2025 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку, 3% річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСББ «Робоча 71» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що воно було створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , яка проживає за адресою по АДРЕСА_2 у період з 01 січня 2016 року по 31 червня 2024 року сплачувала внески на утримання будинку не в повному об`ємі, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Відповідачкою за період з часу створення ОСББ «Робоча 71» по червень 2024 року вносились кошти, загальний розмір яких склав 3780,00 грн. Заборгованість відповідачки перед позивачем по внескам на утримання будинку за період з березня 2017 року по червень 2024 року становить 19899,85 грн., з яких основний борг 13220,47 грн., 3% річних 1284,03 грн., інфляційні збитки 5395,35 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки вказану заборгованість у загальному розмірі 19899,85 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСББ «Робоча 71», посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 19899,85 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 17.12.2004 року зареєстрована за адресою по АДРЕСА_2 , що підтверджується листом Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30.12.2024 №2697 (а.с. 62).

Власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71», відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (а.с. 46-52).

Протоколами зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» затверджувались відповідні розміри внесків на утримання будинку (а.с. 27-33).

Протоколом загальних зборів ОСББ «Робоча 71» № 2 від 05 грудня 2015 року було затверджено розмір щомісячних внесків на утримання будинку для квартир: з 01.01.2016 р. до 01.03.2016 р. - 1,50 грн. за кв.м., з 01.03.2016 р. до 01.09.2016 р. - 1,70 грн. за кв.м., з 01.09.2016 р. - 2,00 грн. за кв. м.

Протоколом зборів співвласників ОСББ «Робоча 71» багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 25 лютого 2017 року № 1 було затверджено розмір щомісячних внесків на утримання будинку у розмірі 2,50 грн. за кв.м., а для першого поверху 2,23 грн.

Протоколом зборів співвласників ОСББ «Робоча 71» за адресою: АДРЕСА_1 від 06 червня 2018 року № 1 було затверджено розмір щомісячних внесків на управління та утримання будинку у розмірі 5,00 грн. за кв.м. з 01 липня 2018 року.

ОСОБА_1 з листопада 2004 року є власницею квартири за адресою по АДРЕСА_2 , загальною площею 40,1 кв.м., на підставі договору дарування від 02.10.2004, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340306903 від 25.07.2023 та відповіддю з вказаного реєстру №2427567 від 06.03.2026 (а.с. 82).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2017 року по червень 2024 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 19899,85 грн., з яких основний борг 13220,47 грн., 3% річних 1284,03 грн., інфляційні збитки 5395,35 грн (а.с. 10-25).

Позивачем на адресу відповідачки направлялись письмові вимоги про сплату заборгованості від 11.01.2022 №71/4, від 02.04.2024 №71/4, а також досудова вимога від 01.10.2024 №71/10, що підтверджується копіями поштових накладних та поштових квитанцій (а.с. 38-45).

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (який був чинним по 01.05.2019), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVпередбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (який набрав чинності 10.12.2017), до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №2189-VIII).

Частиною першою статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII встановлено, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (абзац 4 ч. 1 ст. 15 Закону від 09.11.2017 року №2189-VIII).

За змістом пунктів 1, 2 частини другої статті 8 вказаного вище Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України №2189-VIII).

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши перебування у власності відповідачки квартири за адресою по АДРЕСА_2 у спірний період; приймаючи до уваги неналежне виконання нею зобов`язань з оплати за утримання будинку та прибудинкової території, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Робоча 71» заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком у період з березня 2017 року по червень 2024 року включно у розмірі 13220,47 грн, 3% річних 1284,03 грн., інфляційних 5395,35 грн, а всього 19899,85 грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленими позивачем детальними розрахунками заборгованості, які складені у зручній табличній формі, арифметично правильні та не спростовані відповідачкою.

Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу.

ЄСПЛ у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження (рішення у справі «Волчлі проти Франції» від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).

При цьому ЄСПЛ розмежовує формалізм та надмірний формалізм, визнаючи формалізм явищем позитивним та необхідним, оскільки такий забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм, як зазначає ЄСПЛ, заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), вказала, що положення Конвенції вимагають уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відмова у задоволенні позову лише з підстав відсутності у матеріалах справи доказів належності відповідачці на праві власності квартири у даному випадку є надмірним формалізом, ураховуючи наявність доказів реєстрації місця проживання відповідачки у відповідній квартирі, а також передбачену можливість прямого доступу суддів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З метою встановлення фактичних обставин справи та забезпечення ефективності правосуддя, колегія приймає до уваги надану позивачем копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №340306903 від 25.07.2023.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичних обставин не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Робоча 71» також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви (2422,40 грн) та апеляційної скарги (3633,60 грн), поштових витрат на суму 70,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн (що підтверджується копіями свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера на надання правничої допомоги №1078977, договору про надання правничої допомоги від 01.07.2024, укладеного позивачем з АО "Адвокатське об`єднання "Імператив", доручення №1 від 01.07.2024 до вказаного договору, акту прийому-передачі послуг №1 від 01.08.2024, платіжної інструкції №117 від 18.11.2024 на суму 5000,00 грн, доручення №4 від 15.07.2024 до вказаного договору, платіжної інструкції №128 від 06.12.2024 на суму 6000,00 грн), а всього 13126,00 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 376 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку, 3% річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» () заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку в розмірі 13220,47 грн, 3% річних 1284,03 грн., інфляційні втрати 5395,35 грн, а всього 19899 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 71» () судові витрати у розмірі 13126 (тринадцять тисяч сто двадцять шість) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

О.В. Агєєв