справа № 235/2098/24
провадження № 2-др/208/8/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Кам`янського, Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Кузнєцової А.С.,

за участі: секретаря судового засідання Вікторовської О.І.,

представника відповідача: Бокатої А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Кам`янське Дніпропетровської області, заяву ОСОБА_1 , представник відповідача - адвокат Літвінов Олексій Віталійович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляціних втрат та 3% річних за прострочення платежу,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Заводського районного суду м. Кам`янське від 19 листопада 2025 року у справі №235/2098/23 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення платежу відмовлено в повному обсязі.

26.11.2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 гривень.

Відповідно до ч.8 ст. 11 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин позивач надає договір №03/06/24 від 03.06.2024 р про надання правової допомоги та акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.11.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року.

Відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року та акту приймання-передачі виконаних робіт від 24.11.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року, за правову допомогу Замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 25000 гривень, яка складається з наступного: вивчення позовної заяви з додатками, складання та подання до суду відзиву на позовну заяву у справі № 235/2098/24 - 12 000,00 грн.; Складання та подання до суду заперечень на відповідь на відзиву та/або підготовка та подання письмових пояснень у справі № 235/2098/24 - 8000,00 грн.; Участь у судовому (у тому числі в режимі відеоконференція), за кожне судове засідання у справі № 235/2098/24 - 5000,00 грн.

Представник відповідача зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірними за усіма критеріями, наголошеними у ч.4 ст.137 ЦПК України.

Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких посилалась на необгрунтованість заявлених виомг, оскільки судом при ухвалення рішення про відмову у задоволені позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» було також відмовлено відповідачам у стягненні витрат на правову допомогу. Також посилався на практику Верховного Суду, в якій зазначено, що оплата за правничу допомогу має бути підтвердження саме платіжним документом, а не лише договором та актом. Щодо суми заявлених вимог, зазначає, що розмір в 25000,00 грн. не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих робіт, ціною позову. В зв`язку з викладеним, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

04.12.2025 р. представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Літвіновим О.В. надані додаткові пояснення. Представник, посилаючись на норми ст.141 ЦПК, наголошує, що ним у вставноелний законом строк було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення суду відповідач отримала 21.11.2025 року, отже, строк на звернення не пропущений. Щодо доказів надання правової допомоги, представником, з посиланням на практику Верховного Суду, зазначено, що розмір витрат на правову допомогу встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, які уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною. Ним були додані до заяви про ухвалення додаткового рішення договір №03/06/24 від 03.06.2024р про надання правової допомоги та акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.11.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 03.06.2024 року, які є належними доказами про дійсність надання правової допомоги. З урахуванням викладеного, просив вимоги задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Літвінов О.В. не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його та Казначеєвої Н.І. участі.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Боката А.В. в судовому засіданні підтримала позицію, викладену у додаткових поясненнях, наданих суду в грудні 2025 року, просила відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. У випадку, якщо суд знайде підстави для задоволення такої заяви, просила зменшити розмір витрат на правову допомогу до 90 відсотків.

Суд, вислухавши посянення представника ПАТ АБ «Укргазбанк», повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В ході розгляду справи стороною відповідача було зроблено відповідну заяву про намір стягнути судові витрати на правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

РішеннямЗаводського районного суду м. Кам`янське від 19 листопада 2025 року у справі №235/2098/23 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення платежу відмовлено у повному обсязі.

Представником позивача подана заява про ухвалення додаткового судового рішення, що узгоджується із приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Не погоджуючись з заявленим розміром витрат на правову допомогу, представником ПАТ «Укргазбанк» подано до суду заперечення на заяву.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.06.2024 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Літвінова» був укладений договір про надання правової допомоги.

Згідно з акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 24.11 2025 року вбачається, що за надання правової допомоги, за правову допомогу Замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 25000 гривень, яка складається з наступного: вивчення позовної заяви з додатками, складання та подання до суду відзиву на позовну заяву у справі № 235/2098/24 - 12 000,00 грн.; Складання та подання до суду заперечень на відповідь на відзиву та/або підготовка та подання письмових пояснень у справі № 235/2098/24 - 8000,00 грн.; Участь у судовому (у тому числі в режимі відеоконференція), за кожне судове засідання у справі № 235/2098/24 - 5000,00 грн.

Верховний Суд неодноразово підтверджував, що для стягнення витрат на адвоката не обов`язково надавати квитанцію про повну оплату. Достатньо доказів реальності послуг (договір, ордер, акт) та наявності домовленості про майбутню оплату. Ключовими є постанови ВС від 26.06.2019 року (справа №813/481/18), 02.10.2019 (справа №815/1479/18)

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу, вважає, що за розгляд справи № 235/2098/24 за позовом Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають стягненню витрати за надання правничої допомоги у розмірі 15 000 грн.

При цьому, визначаючи розмір судових витрат на правову допомогу, судом було враховано принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом, також взято до уваги заперечення на заяву про стягнення судових витрат та вартість наданих послуг.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 127, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , представник відповідача - адвокат Літвінов Олексій Віталійович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 10.03.2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», місцезнаходження - м. Київ, вул. Єреванська, 1, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- представник відповідача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя А.С. Кузнєцова