Справа №731/46/26
Провадження №2/731/131/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Будімірової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2026 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на те, що 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 уклала з АТ «АЛЬФАБАНК» договір про надання кредиту № 500823935 в електронній формі, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФАБАНК» надав позичальнику кредит у сумі 86 020,24 грн. Строк кредиту 84 місяці, на споживчі потреби, відсоткова ставка 23,00% річних. Банк виконав свої зобов`язання за договором. Натомість позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором становить 107 084,88 грн та складається з 83 305,91 грн тіла кредиту та 22 719,75 грн відсотків за користування кредитом.

22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФАБАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 107 084,88 грн, судовий збір, а також витрати на правничу допомогу в сумі 9 200,00 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11 березня 2026 року.

26 лютого 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна С.К., надійшов відзив на позов (а.с. 53-69).

10 березня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 70-71).

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 49). У відповіді на відзив (а.с. 70-71) звертають увагу на те, що в Оферті відповідача вказані всі істотні умови договору, а виписки по рахунках є належними доказами надання відповідачу кредитних коштів. При цьому уточнюють, що інформація, яка міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. На підставі наведеного просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с. 51, 52). Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна С.К., надійшов відзив на позов (а.с. 53-69), в якому представник відповідача просить розглянути справу за відсутності сторони відповідача, відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Представник у відзиві наголошує, що ОСОБА_1 просила надати їй кредит для погашення двох попередніх кредитів: 1) кредитний договір № 501061553 від 31 серпня 2018 року, сума: 44 986,39 грн, спосіб видачі: переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 ; 2) кредитний договір № 501100775 від 11 січня 2019 року, сума: 41 033,85 грн, спосіб видачі: переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 . Разом з тим, до позовної заяви додано виписки за особовими рахунками з іншими номерами за період з 14 листопада 2019 року до 22 лютого 2021 року, які не можуть бути підтвердженням виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Тобто обставини, наведені позивачем, ґрунтуються на припущеннях. Крім того, загальна сума 107 084,88 грн, яку позивач просить стягнути, математично не співпадає із сумою заборгованості по тілу кредиту в сумі 83 305,91 грн та по відсоткам в сумі 22 719,75 грн. Якщо додати 83 305,91 грн та 22 719,75 грн, то буде 106 025,66 грн. Представник також підкреслив, що Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК» відповідач не підписувала, а тому його положення на неї не розповсюджується. Разом із тим, вказує, що строк кредитування за договором сплинув, а далі до нього укладалися декілька договорів про внесення змін і доповнень, яких не додано до позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про надання кредиту № 500823935, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с. 7-8).

Відповідно до Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500823935 ОСОБА_1 отримала в АТ «АЛЬФА БАНК» споживчий кредит на таких умовах: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 86 020,24 грн, фіксована процентна ставка 23,00% річних, строк кредиту 84 місяці, дата повернення кредиту 15 листопада 2026 року (а.с. 7).

Відповідно до п. 3 Оферти кредит надається для:

-погашення заборгованості за кредитним договором № 501061553 від 31 серпня 2018 року, сума: 44 986,39 грн, спосіб видачі: переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АЛЬФА-БАНК»;

-погашення заборгованості за кредитним договором № 501100775 від 11 січня 2019 року, сума: 41 033,85 грн, спосіб видачі: переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «АЛЬФА-БАНК».

Перерахування кредитних коштів у сумі 86 020,24 грн на вказані рахунки: зокрема, 41 033,85 грн на рахунок № НОМЕР_2 та 44 986,39 грн на рахунок № НОМЕР_1 , підтверджується виписками по особовим рахункам за період з 14 листопада 2019 року до 22 лютого 2021 року (а.с. 28-29, 30-31).

Відповідно до договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року, укладеного між АТ «АЛЬФА БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК ФОРТ» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (Додаток № 1-1)(а.с. 13-18).

Згідно з п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день підписання договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників.

Акт приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу № 1 підписаний 22 лютого 2021 року (а.с. 18).

Оплата ціни прав вимоги підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 18, зворот).

У Додатку 1-1 до Договору факторингу № 1 вказаний кредитний договір № 500823935 від 14 листопада 2019 року, укладений з ОСОБА_1 , сума заборгованості 107 225,66 грн, яка складається з 83 305,91 грн тіла кредит та 22 719,75 грн відсотків за користування кредитом (а.с. 26).

Відповідно до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК ФОРТ» (Клієнт) та ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (Додаток № 1-1) (а.с. 19-25).

Згідно з п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день підписання цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього договору.

Акт приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу № 01-23-02/21 підписаний 23 лютого 2021 року (а.с. 24).

Оплата ціни прав вимоги підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 25).

У Додатку 1-1 до Договору факторингу № 1, реєстрі договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами, вказаний кредитний договір № 500823935 від 14 листопада 2019 року, укладений з ОСОБА_1 , сума заборгованості 107 225,66 грн, яка складається з 83 305,91 грн тіла кредиту та 22 719,75 грн відсотків за користування кредитом (а.с. 27).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 500823935 (дата надання кредиту 14 листопада 2019 року, сума кредиту 86 020,24 грн) станом на 22 лютого 2021 року становила 107 225,66 грн, з яких: 83 305,91 грн заборгованість за тілом кредиту; 22 719,75 грн заборгованість за відсотками, 1 200,00 грн - заборгованість за штрафами (а.с. 32).

Отже, математична розбіжність між вказаною у позові загальною сумою заборгованості та її складовими (тіло, відсотки) пов`язана з тим, що позивач не згадує у позовній заяві про заборгованості за штрафами, проте просить стягнути загальну суму, яка їх включає (1 059,22 грн).

Суд враховує доводи сторони відповідача про те, що штрафні санкції не вказані в Оферті на укладання угоди про надання кредиту № 500823935, а Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», підписаного відповідачем, матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, враховуючи висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 1 059,22 грн, оскільки до позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що сторони узгодили у кредитному договорі, підписаному відповідачем, штрафи за невиконання кредитних зобов`язань та їх розмір.

Разом з тим, суд критично ставиться до твердження представника відповідача про те, що строк кредитування за спірним кредитним договором № 500823935 від 14 листопада 2019 року сплинув, а далі до нього укладалися декілька договорів про внесення змін і доповнень, яких не додано до позову. Наведене не відповідає дійсності, дата повернення кредиту та відповідно строк кредитування до 15 листопада 2026 року, про що вказано в Оферті (а.с. 7), отже, строк кредитування за договором не сплинув.

До позовної заяви додано копії договорів про внесення змін до кредитних договорів № 501061553 від 31 серпня 2018 року та № 501100775 від 11 січня 2019 року, укладених відповідачем ОСОБА_1 з АТ «АЛЬФА-БАНК». Заборгованість за вказаними кредитними договорами погашено саме за допомогою кредитних коштів, які відповідач ОСОБА_1 отримала за спірним кредитним договором № 500823935 від 14 листопада 2019 року.

При цьому суд вважає неспроможними доводи представника відповідача про те, що до позовної заяви додано виписки за особовими рахунками з іншими номерами за період з 14 листопада 2019 року до 22 лютого 2021 року, які не можуть бути підтвердженням виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а тому обставини, наведені позивачем, ґрунтуються на припущеннях.

До позовної заяви дійсно додано виписки за особовими рахунками за період з 14 листопада 2019 року до 22 лютого 2021 року не по рахункам старих кредитних договорів: № НОМЕР_3 від 31 серпня 2018 року та № 501100775 від 11 січня 2019 року.

Натомість до позовної заяви додано виписки по особовим рахункам за період з 14 листопада 2019 року до 22 лютого 2021 року (а.с. 28-29, 30-31), які підтверджують перерахування кредитних коштів у сумі 86 020,24 грн, отриманих за кредитним договором № 500823935 від 14 листопада 2019 року, для погашення заборгованості за двома попередніми кредитними договорами:

- за кредитним договором № 501061553 від 31 серпня 2018 року, в сумі 41 033,85 грн, на рахунок № НОМЕР_2 ;

- за кредитним договором № 501100775 від 11 січня 2019 року, в сумі 44 986,39 грн на рахунок № НОМЕР_1 .

На думку суду, вказані виписки по особовим рахункам (а.с. 28-29, 30-31) є належними доказами отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 86 020,24 грн за кредитним договором № 500823935 від 14 листопада 2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, оскільки відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, власних розрахунків заборгованості за кредитом, а також доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надала, що має наслідком наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками, то позовні вимоги у сумі 106 025,66 грн підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 3 328,00 грн (а.с. 1, 2).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3 295,05 грн (99,01%).

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 200,00 грн, на підтвердження яких подав: копію Договору № 03-07/24 від 03 липня 2024 року про надання юридичних послуг, укладеного з адвокатом Литвиненко О.І., у якому передбачено, що ціна за годину роботи адвоката становить 2 000,00 грн (а.с. 33-34); копію Акта № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02 червня 2025 року, у якому перелічено види наданих юридичних послуг (первинна консультація, правовий аналіз документів у замовника по справі та правової ситуації, підготовка та подання позовної заяви) із зазначенням загальної вартості робіт: 9 200,00 грн за 4,6 годин роботи (а.с. 34, зворот); свідоцтво адвоката Литвиненко О.І. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 35), а також копію платіжної інструкції від 10 червня 2025 року № 2717, яка підтверджує сплату позивачем на рахунок адвоката вартості юридичних послуг за договором № 03-07/24 від 03 липня 2024 року про надання правничої допомоги у сумі 9 200,00 грн (а.с. 36).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, співмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, заперечення відповідача щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що розумний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 5 000,00 гривень, які підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 4 950,50 гривень (99,01%).

Представник відповідача у відзиві також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, на підтвердження яких подав: копію Договору № б/н від 13 лютого 2026 року про надання юридичних послуг, укладеного з адвокатом Калініним С.К. (а.с. 61-62) з копією Додатка № 1, у якому передбачено, що гонорар адвоката становить 10 000,00 грн (а.с. 33-34); копію Акта виконаних робіт від 25 лютого 2025 року, у якому перелічено види наданих юридичних послуг (усна консультація, вивчення та аналіз позовної заяви, складання відзиву) із зазначенням загальної вартості робіт: 10 000,00 грн за 10 годин роботи (а.с. 67); ордер та свідоцтво адвоката Калініна С.К. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 59, 60), а також рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (а.с. 66).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачем пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, тобто в сумі 90,00 гривень (0,99%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки суд визначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 4 950,50 гривень (99,01%), а витрати відповідача - 90,00 гривень (0,99%), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4 860,50 гривень (4 950,50 - 90,00).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», юридична адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, б. 2, , заборгованість за кредитним договором № 500823935 від 14 листопада 2019 року, укладеним з АТ «АЛЬФА-БАНК», в сумі 106 025 (сто шість тисяч двадцять п`ять) гривень 66 копійок, судовий збір у сумі 3 295 (три тисячі двісті дев`яносто п`ять) гривень 05 копійок, та 4 860 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 50 копійок витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього стягнути 114 181 (сто чотирнадцять тисяч сто вісімдесят одну) гривню 21 копійку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко