Справа № 177/989/25
Номер провадження № 2/194/282/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Руденко К.В. звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25.05.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №12721, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн., строком на 365 днів, шляхом перерахунку на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних). У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у відповідача станом на 21.03.2025 року є заборгованість у розмірі 36000,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12721 від 25.05.024 року у розмірі 36000, 00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 10000, 00 грн. витрати на правову допомогу.

Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому вона визнає наявність кредитних правовідносин, однак категорично не погоджується з розміром заявленої до стягнення суми та вважає такою, що підлягає зменшенню до 26000,00 грн. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б у повному обсязі підтверджували правильність розрахунку заявленої суми. Просить зменшити розмір неустойки.

Також, відповідач надала суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 10000,00 грн. до 4000,00 грн., оскільки вважає заявлений позивачем розмір витат необґрунтованим, неспівмірним та таким, що порушує принцип розумності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 25.05.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №12721, який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 641447,який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов договору ТОВ «ФК «Процент» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в день (547,5% річних), строком на 365 днів. Кредитні кошти ТОВ «ФК «Процент» перераховуються на реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані споживачем. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Згідно з п. 8.2.1 Договору, підписуючи даний Договір, Позичальник засвідчує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Паспорту споживчого кредиту, Договору та Правилами, а також отримав від Товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті Товариства, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Також, 25.05.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 в електронному вигляді було підписано анкету заяву на кредит, паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 до договору таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Згідно листа ТОВ «Пейтек» від 17.04.2025 року, 25.05.2024 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 від ТОВ «ФК «Процент» у розмірі 8000,00 грн.

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 13.01.2026 року та виписки по картковому рахунку, 25.05.2024 року на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 було здійснено зарахування коштів у розмірі 8000,00 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №12721 від 25.05.2024 року ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ТОВ «ФК «Процент» утворилася заборгованість за період з 25.05.2024 року по 21.03.2025 року, яка становить 44000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 грн., заборгованість за відсотками 36000,00 грн.

Проте у позовній заяві позивач не вимагає та не пред`являє вимоги стягнення суми кредиту, а просить стягнути з відповідача виключно прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 25.05.2024 року по 21.03.2025 року у розмірі 36000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо.

У кредитному договорі зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує що, ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та правила надання грошей в кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку та повернути кредит.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Щодо твердження відповідача, щодо неогрунтованості розміру заявлених позовних вимог, то суд зазначає, що згідно наданих позивачем копії кредитного договору та розрахунку заборгованості по ньому, нарахування процентів здійснювалось відповідно до умов, визначених вищезазначеним договором та у межах строку дії договору. Також, суд звертає увагу, що стороною відповідача не надано суду контррозрахунку за кредитним договором, тому вищезазначене твердження відповідача є безпідставним та неогрунтованим.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо зменшення розміру неустойки, оскільки позивачем за кредитним договором неустойка не нараховувалась, а відповідно і не була пред`явлення до стягнення.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №12721 від 25.05.2024 року за період з 25.05.2024 року по 21.03.2025 року, яка становить 36000,00 грн., з яких: заборгованість за відсотками 36000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.

03.06.2024 року між ТОВ «Фінасова компанія «Процент» та адвокатом Руденко К.В. укладено договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг.

Відповідно до Акту прийму-передачі надання послуг №18 від 28.02.2025 року згідно договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 року, розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі ТОВ «Фінасова компанія «Процент» про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено та погоджено у фіксованому розмірі, що становить 10000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №1937 від 28.02.2025 року ТОВ «Фінасова компанія «Процент» сплатило Руденко К.В. 100000,00 грн.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Представником позивача доведено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Натомість, відповідач суму витрат на правничу допомогу не визнає, вважає необґрунтованими та неспівмірними.

На підставі вищезазначеного, враховуючи критерії реальності та розумності адвокатських витрат та фінансового стану обох сторін, дослідивши всі надані докази у їх сукупності на підтвердження здійснення таких послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 512, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 628, 629, 634, 638, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (ЄРДПОУ 41466388, адреса: 03124, м. Київ бульвар Вацлава Гавела буд. 4) заборгованість за кредитним договором №12721 від 25.05.2024 року за період з 25.05.2024 року по 21.03.2025 року, яка становить 36000,00 грн., з яких: заборгованість за відсотками 36000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (ЄРДПОУ 41466388, адреса: 03124, м. Київ бульвар Вацлава Гавела буд. 4) судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (ЄРДПОУ 41466388, адреса: 03124, м. Київ бульвар Вацлава Гавела буд. 4) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2026 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін