ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 569/19566/22

провадження № 61-4430св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пітецький Віталій Вікторович, на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області, у складі судді Кушніра О. Г., від 06 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., від 06 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 01 жовтня 1999 року до 23 березня 2021 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

3. Під час шлюбу ними набуто у власність земельні ділянки та житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також транспортні засоби: «Renault Mascott», «Kogel FX», «Hyundai Tucson» «Peugeot Boxer», «Ford Transit».

4. Стверджує, що вказане майно належить їм на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу.

5. Транспортні засоби «Peugеot Boxer», «Ford Transit» були продані відповідачкою без його згоди, а тому поділ решти майна подружжя має бути здійснений з врахування належної позивачу грошової компенсації вартості його частки відчужених автомобілів.

6. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати за ним право власності в одній ідеальній частці на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок

АДРЕСА_1 , загальною площею 126,9 кв. м, вартістю 530 800 грн, земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:0012:0110, вартістю 10 361 грн та земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери :00:0012:0111, :00:0012:0112, що розташовані в с. Глинськ Рівненського р-ну Рівненської обл. вартістю 7 407,87 грн і 8 899,83 грн, відповідно, транспортний засіб марки «Renault Mascott», тип: вантажний бортовий білого кольору,

2003 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 240 200 грн, припинивши право спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_2 право власності в одній ідеальній частці на транспортний засіб марки «Kogel FX», тип: напівпричеп, 1997 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 80 200 грн, транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», тип: універсал сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 278 000 грн.

- з урахуванням принципу рівності часток подружжя зарахувати на користь відповідачки належну позивачу грошову компенсацію за частку відчуженого спільного сумісного рухомого майна (транспортного засобу марки «Peugeot Boxer», тип: фургон, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_7 реєстраційний номер НОМЕР_8 , вартістю 240 000 грн, транспортного засобу марки «Ford Transit» тип: фургон, 2006 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , вартістю 82 000 грн) в розмірі 161 000 грн та додатково призначити на користь відповідачки грошову компенсацію її частки в спільному майні подружжя в розмірі 58 734,35 грн.

Короткий зміст судових рішень

7. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області

від 06 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року, позов задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Renault Mascott», тип: вантажний бортовий білого кольору, 2003 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 240 200 грн, припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Виділено у власність ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», тип: універсал сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 278 000 грн, припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Залишено об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок

АДРЕСА_1 , загальною площею 126,9 кв. м., земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:0012:0110, та земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери :00:0012:0111, :00:0012:0112, що розташовані в с. Глинськ Рівненського р-ну Рівненської обл., в спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

8. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки транспортні засоби марки «Peugeot Boxer», «Ford Transit» та напівпричеп марки «Kogel FX» відчужені, доказів приховування реальної вартості та витрачання коштів від їх продажу на шкоду інтересам сім`ї позивач не надав, з позовом про визнання договорів продажу вказаних транспортних засобів не звертався, тому це майно не може бути включене до складу майна, що підлягає поділу у цій справі.

9. Решта майна, яке є предметом спору у цій справі, набуте сторонами під час шлюбу, а тому є їхньою спільною сумісною власністю.

10. Суди дійшли висновку про відсутність підстав для визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва і три земельні ділянки виключно за позивачем, врахувавши положення статті 71 СК України і

статті 365 ЦК України, а також відсутність згоди відповідачки на присудження їй грошової компенсації замість частки у праві власності на нерухоме майно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Пітецький В. В., просить рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12. 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Пітецький В. В., подав касаційну скаргу на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2025 року.

13. Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 569/19566/22, які у травні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі

№ 209/3085/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Зауважує, що судами не враховано показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , з яких вбачається, що кошти від продажу транспортного засобу марки «Ford Transit» та напівпричепу марки «Kogel FX» були передані ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами було розірвано 10 листопада 2017 року, а 22 грудня

2017 року відповідачкою було укладено новий шлюбу, тому припинилось і її право на відчуження спільного майна без згоди позивача.

17. Стверджує, що оскільки відповідачка надала згоду на отримання грошової компенсації за належну їй частку в праві спільної сумісної власності на автомобіль, тому вимога про стягнення такої компенсації не породжує у позивача обов`язку попереднього внесення відповідної суми на депозитний рахунок суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

18. У червні 2025 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів. Заперечує проти позбавлення її права власності на нерухоме майно. Звертає увагу, що позивач не вносив на депозитний рахунок суду розмір грошової компенсації. Наголошує, що свідок ОСОБА_4 підтвердив продаж йому напівпричепу марки «Kogel FX» позивачем, а свідок ОСОБА_3 вказав, що ключі від транспортного засобу «Ford Transit» отримав від позивача. Більш того, сам позивач, який був допитаний як свідок, не заперечував щодо продажу вказаного автомобіля та підтвердив продаж напівпричепу.

Обставини справи, встановлені судами

19. Із 01 жовтня 1999 року по 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .

20. Під час перебування сторін у шлюбі, за договорами купівлі-продажу

від 27 березня 2007 року ОСОБА_1 придбав житловий будинок

АДРЕСА_1 , загальною площею 69,2 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:0012:0110, а також земельні ділянки, загальною площею

0,7292 га (площею 0,3286 га та 0,4006 га), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери :00:0012:0111, :00:0012:0112, розташовані в

с. Глинськ Рівненського р-ну Рівненської обл. 21 . Згідно з робочим проєктом реконструкції житлового будинку

АДРЕСА_1 у 2008 році сторонами розпочато реконструкцію житлового будинку.

22. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в результаті реконструкції площу забудови збільшено до 126,9 кв. м.

23. Документів про введення реконструйованого будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності на нього судам не надано.

24. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області від 08 вересня 2022 року за ОСОБА_2 зареєстровано такі транспортні засоби:

- з 27 травня 2017 року автомобіль марки «Renault Mascott», тип: вантажний бортовий білого кольору, 2003 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер « НОМЕР_2 », вартістю 240 200 грн.,

- з 19 липня 2007 року автомобіль марки «Hyundai Tucson», тип: універсал сірого кольору, 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_5 , реєстраційний номер « НОМЕР_6 », вартістю 278 000 грн, який на даний час,

- з 27 жовтня 2016 року напівпричеп марки «Kogel FX», 1997 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 80 200 грн.

Крім того, за ОСОБА_2 з 24 лютого 2016 року був зареєстрований транспортний засіб марки «Peugеot Boxer», 2007 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_7 реєстраційний номер « НОМЕР_8 », вартістю

240 000 грн, який перереєстрований 13 листопада 2020 року на ОСОБА_5 , та транспортний засіб марки «Ford Transit», 2006 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_9 , реєстраційний номер « НОМЕР_10 », вартістю

82 000 грн, який перереєстрований 23 травня 2020 року на ОСОБА_6 .

25. Суди встановили, що після розірвання шлюбу сторони визначили порядок користування транспортними засобами: у користуванні позивача залишилися автомобіль «Renault Mascott» та напівпричіп до нього марки «Kogel FX», автомобіль «Ford Transit», а у користуванні відповідачки залишилися автомобілі «Hyundai Tucson», «Peugeot Boxer».

26. Згідно з показаннями свідків, зокрема допитаного судом першої інстанції в якості свідка позивача ОСОБА_1 , 14 травня 2020 року він відчужив ОСОБА_3 автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_10 . Крім того, свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 відчужив напівпричіп марки «Kogel FX», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Суди встановили, що автомобілі «Ford Transit», «Peugеot Boxer» та напівпричіп марки «Kogel FX» відчужені сторонами за їх спільною домовленістю. Автомобіль«Renault Mascott» перебуває у фактичному користуванні позивача, а автомобіль «Hyundai Tucson» - у фактичному користуванні відповідачки.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

27. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

28. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

29. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

30. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

31. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

32. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

33. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі

№ 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц.

34. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

35. За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

36. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

37. У частині першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

38. У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, встановивши обсяг спільного майна подружжя, визначений сторонами порядок користування цим майном, дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог про поділ майна подружжя, шляхом виділення у власність ОСОБА_1 автомобіля «Renault Mascott», який фактично перебуває в його користуванні, та виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля «Hyundai Tucson», який фактично перебуває у її користуванні.

39. При цьому судами обґрунтовано враховано, що станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом автомобілі «Ford Transit», «Peugеot Boxer» та напівпричіп «Kogel FX» у власності ОСОБА_2 не перебувають і не можуть бути враховані під час поділу спільного майна подружжя, оскільки, як встановлено судами, відчужені за спільною домовленістю сторін.

40. Судами задоволено позовні вимоги щодо поділу наявних у власності колишнього подружжя автомобілів, а доводи касаційної скарги не спростовують цих висновків судів попередніх інстанцій.

41. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок) та три земельні

ділянки, то суди попередніх інстанцій, правильно врахувавши положення частини четвертої статті 71 СК України та встановивши, що відповідачка заперечує проти отримання грошової компенсації замість її частки у праві власності на нерухоме майно, передбачені ЦК України, зокрема у статті 365, підстави для припинення права власності відсутні, а крім того після придбання житлового будинку він зазнав значної реконструкції і документи про введення реконструйованого будинку в експлуатацію не надані, дійшли загалом обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на ці об`єкти виключно за позивачем.

42. За встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, на які заявник посилається у касаційній скарзі.

43. Інші доводи касаційної скарги викладеного не спростовують та переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

44. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

45. Суди попередніх інстанцій відповідно до положень статті 89 ЦПК України надали оцінку доказам, поданим сторонами у встановленому процесуальним законом порядку.

46. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

47. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

48. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

49. У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення,

а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пітецький Віталій Вікторович, залишити без задоволення.

2. Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області

від 06 грудня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников