Номер провадження: 22-ц/813/755/26
Справа № 2-2533/10
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року про відмову у виправлені описки у рішенні суду та виконавчому листі, постановлену під головуванням судді Калініченко Л.В., у цивільній справі за позовом позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою про виправлення описки у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року та виконавчому листі, виданого 10.03.2011 року по цивільній справі №2-2533/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило:

- виправити допущену описку в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року по цивільній справі №2-2533/2010 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та викласти абзац другий резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 17 2 75,67 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 17.11.2008 року в розмірі 5,7843 грн. за дол. США становить 99 92 7,66 грн.»;

- виправити допущену помилку в виконавчому листі №2-2533/2010, виданому 10.03.2011 року Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованості та викласти в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 17 275,67 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 17.11.2008 року в розмірі 5,7843 грн. за дол. США становить 99 927,66 грн.».

В обґрунтування своєї заяви посилалося на те, що в резолютивній частині рішення суду, на думку заявника повинно бути зазначено про стягнення з відповідача заборгованість, яка виражена в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту суми боргу.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року заява АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виправлення описки у рішенні суду та виконавчому листі залишена без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що зазначення судом у резолютивній частині рішення лише гривневого еквіваленту порушує права Банку як стягувача на повне задоволення вимог кредитора та погашення заборгованості за кредитним договором, який надавався позичальнику у іноземній валюті доларах США.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене на 03 березня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с. 82, 84-85).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 13 березня 2026 року об 13 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового рішення, сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Шидерової Н.С., представника АТ «Ощадбанк», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до довідки консультанта Київського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 року, матеріали цивільної справи №2-2533/10 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, знищені за терміном зберігання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 року ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження по вказаній справі та зупинено провадження у справі за даною заявою.

21.07.2025 року Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу суду, якою частково відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі №2-2533/10 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині:

- копії позовної заяви ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №1518 від 27.08.2007 року в загальному розмірі 17275,67 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.11.2008 року в розмірі 5,7843 за 1 долар США становить 99927,66 грн., яка містить відбиток штемпелю Київського районного суду м. Одеси про отримання її примірнику 16.12.2008 року;

- копії кредитного договору №1518 від 27.08.2007 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 ;

- оригіналу заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року ухваленого по цивільній справі №2-2533/10, яким позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» (р/р НОМЕР_1 в Одеському міському відділенні № 7860 ВАТ «Ощадбанк», МФО 388078, код ЕДРПОУ 02763469, адреса: 65045, м. Одеса, вул. Буніна,40) заборгованість у розмірі 99927 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім ) гривень 66 (шістдесят шість) копійок;

- копії виконавчого листа, виданого 10.03.2011 року Київським районним судом м. Одеси по цивільній справі №2-2533/10 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

- ухвали Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2019 року по цивільній справі №2-2533/10 про прийняття до розгляду заяви представника ПАТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №2-2533/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, текст якої оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень;

- ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року по цивільній справі №2-2533/10, якою заяву представника ПАТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №2-2533/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення, текст якої оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2025 року відновлено провадження у справі за заявою АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виправлення описки у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року та виконавчому листі, виданого 10.03.2011 року по цивільній справі №2-2533/10.

Залишаючи заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виправлення описки у рішенні суду та виконавчому листі без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що заявник у заяві про виправлення описки фактично ставить питання про зміну змісту судового рішення, а не виправлення описки у рішенні суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або описками, що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Арифметична помилка це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Помилки можуть бути виправлені в ухвалі або в рішенні суду не залежно від того чи набрало воно законної сили і чи воно виконане.

Відповідно до абзацу першого пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №2-2533/10 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивачем було заявлено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» основного боргу у сумі 16543,00 доларів США (95689,67 грн.), заборгованості за відсотками в сумі 668,47 доларів США (3866,63 грн.), нарахованої пені за кредитом 36,71 доларів США (212,35 грн.), нарахованої пені за відсотками 27,49 доларів США (212,35 грн.), а всього стягнути 17275,67 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 17.11.2008 року в розмірі 5,7843 грн. за 1 долар США становить 99927,66 грн. та судові витрати.

За наслідком розгляду справи, 12.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» задоволеною. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 99927,66 грн.

Вказане рішення суду не оспорювалось сторонами по справі та набрало законної сили 23.10.2010 року.

10.03.2011 року Київським районним судом м. Одеси видано стягувачеві виконавчий лист №2-2533/10 відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 99927,66 грн.

Висновок суду про те, що виконавчий лист №2-2533/10, виданий Київським районним судом м. Одеси у повній відповідності до рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року ухваленого за наслідком розгляду цивільної справи №2-2533/10, яке набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалення заочного рішення суду від 12.10.2010 року по справі №2-2533/10 здійснювалось за наслідком розгляду цивільної справи за заявленими позивачем у позові вимогами.

У вказаному рішенні суду судом надано оцінку наданому позивачем до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17.11.2008 року, в якому розмір заборгованості зазначено у іноземній валюті долари США.

Також з рішення суду вбачається здійснення судом висновку та застосування під час ухвалення рішення пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року, відповідно до якого при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.

За наслідком вказаних висновків, судом у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року за результатом розгляду цивільної справи №2-2533/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» заявлену суму заборгованості у грошовій одиниці України гривні, яка становила у розмірі 99927,66 грн.

Вказане рішення суду сторонами не оспорювалось та набрало законної сили 23.10.2010 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягнута судом за вищевказаним рішенням суду сума заборгованості є мотивованою, що в свою чергу не може вважатись опискою в частині одночасного не зазначення розміру заборгованості у іноземній валюті.

На підставі вищевикладених обставин, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про виправлення описки без задоволення, оскільки за змістом заяви про виправлення описки сторона фактично ставить питання про зміну змісту судового рішення, а не виправлення описки в рішенні суду, отже відсутні і підстави для виправлення описки у виконавчому листі.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що зазначення судом у резолютивній частині рішення лише гривневого еквіваленту порушує права Банку як стягувача на повне задоволення вимог кредитора та погашення заборгованості за кредитним договором, який надавався позичальнику у іноземній валюті доларах США, колегія суддів залишає без задоволення, так як внесення зазначених виправлень в судовому рішенні та виконавчому листі є неможливим, оскільки у такому разі матиме місце зміна змісту судового рішення, що є недопустимим та суперечить принципу правової визначеності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт в апеляційній скарзі не навів обґрунтувань на предмет наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення, впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності, а також, що на підставі виданого виконавчого листа неможливо виконати рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13 березня 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Р.Д. Громік

______________________________________ С.М. Сегеда