Справа №489/1506/26
Провадження №2-о/489/82/26
УХВАЛА

05 березня 2026 м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Міністерство оборони України

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Павленка Ю.Є., звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт батьківсьва ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 254, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 03 лютого 2015; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , складеного 03 лютого 2015, у графі «відомості про батька» вказати: батько ОСОБА_2 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Вимогами ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту, зокрема, прав та інтересів фізичних осіб, а також закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони, а заявник, звертаючись до суду з відповідною заявою, з метою ефективного захисту своїх законних інтересів, зобов`язаний оформити таку у відповідності до вимог чинного ЦПК України, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При цьому враховується правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 654/1528/17 та провадження № 11-490сап19, згідно з котрим відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

За змістом ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ, які суд розглядає у порядку окремого провадження, наведений ч.2 ст.293 ЦПК України, котрий не є вичерпним.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, заява по суті справи, з-поміж іншого, повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Слід зазначити, що встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За приписами ч.3 ст.42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками є заявники, інші заінтересовані особи. Системний аналіз норм чинного ЦПК України визначає, що заінтересованими особами в справах окремого провадження можуть бути як фізичні, так і юридичні особи, які мають особистий чи суспільний інтерес, що безпосередньо чи опосередковано пов`язується з наслідками розгляду справи і може мати як позитивні, так і негативні наслідки для таких осіб. Тобто, коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, що підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту (відділ соціального захисту населення у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; нотаріальну контору, інших спадкоємців у справах про встановлення факту прийняття спадщини, органи страхування у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва, тощо).

Представник заявника у даній заяві про встановлення факту батьківства зазначила заінтересовані особи лише Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Міністерство оборони України.

Сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) видане ІНФОРМАЦІЯ_3 , адресоване матері загиблого ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Заявниці слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту.

Оскільки визнання факту батьківства може мати значення для спадкових правовідносин, обов`язковим є залучення до справи як заінтересованої сторони близьких родичів померлої особи (батьків, братів, сестер, дітей тощо), тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців.

Однак, у заяві не зазначено коло спадкоємців померлого (чи відсутність спадкоємців). А також не зазначено заінтересованою особою мати заявника.

Крім того, як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

Відповідно до ч.3 ст.128, ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Разом з цим, при зверненні до суду із вказаною заявою, представник заявника зазначає, що встановлення факту батьківства надасть заявнику можливість реалізувати право передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представником заявника не залучено в якості заінтересованої особи матір заявника.

З огляду на вищевикладені обставини заявнику необхідно надати докази на підтвердження оформлення народження відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, залучити до участі у справі в якості заінтересованих осіб спадкоємців ОСОБА_2 , надати суду оновлену заяву з визначеним колом учасників з наданням суду належної кількості копій заяви з доданим пакетом документів для надіслання учасникам справи.

Відповідно до вищевикладеного та вимог ч.1 ст.185 ЦПК України заява має бути залишена без руху.

Керуючись ст. ст. 133, 294, 317 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Міністерство оборони України залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня отримання ними копії ухвали для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Рум`янцева