УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокуСправа № 495/1769/26
Номер провадження 2-н/495/92/2026

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали за

заявою Комунального підприємства «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання №1»

до

боржника ОСОБА_1

предмет та підстави заяви: про видачу судового наказу про заборгованості за надання послуг ЖКГ

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 .

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

За приписами ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності врегульовані ст.27 ЦПК України.

Згідно вимог ст.27 ЦПК України, заяви до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим установленим законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Цивільним процесуальним законодавством України передбачені такі види підсудності: загальна, альтернативна та виключна.

Загальна територіальна підсудність - підсудність справ за місцезнаходженням відповідача.

Альтернативна підсудність - підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до абз.2 п.34, п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Статтею 162 ЦПК України встановлена загальна територіальна підсудність в справах про видачу судового наказу, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Право на застосування альтернативних правил підсудності розділом 2 глави 9ЦПК України «Наказне провадження» не передбачено.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності.

Зокрема, заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи.

Представник заявника в заяві про видачу судового наказу, посилається на те, що боржник ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2428767 від 09.03.2026 року, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Суд зауважує, що норма ч.8 ст.165 ЦПК України у цій справі не підлягає застосуванню, оскільки вона регулює передання справ за підсудністю щодо боржників, які є юридичної особами або фізичними особами - підприємцями.

Враховуючи, що заявником порушено правила підсудності, а ЦПК України не передбачає можливість направлення справи за заявою про видачу судового наказу з боржника-фізичної особи за підсудністю, суд відмовляє у видачі судового наказу згідно з п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України та роз`яснює заявнику, що він має право звернутися із заявою про видачу судового наказу до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись п.9 ч.1 ст.ст.165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання №1» у видачі судового наказу про заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків до відповідного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.03.2026 року.

Суддя Віталій МИШКО