Справа № 473/281/26
РІШЕННЯ

іменем України

"13" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за заявою Вознесенської міської ради, заінтересована особа: Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року Вознесенська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, у якій вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області помер ОСОБА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять:

- житловий будинок по АДРЕСА_1 , який спадкодавець набув на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 квітня 2004 року, реєстр. №397, укладеного з ОСОБА_2 (продавець);

- земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована по АДРЕСА_1 , призначена для обслуговування житлового будинку (зареєстрована за ОСОБА_2 ), що перейшла у власність спадкодавця на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції, чинній на час набуття спадкодавцем у власність будинку) у зв`язку з набуттям у власність будинку, для обслуговування якого вона надавалася;

- земельна ділянка площею 0,0426 га, розташована по АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого підсобного господарства (зареєстрована за ОСОБА_2 ), що перейшла у власність спадкодавця на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції, чинній на час набуття спадкодавцем у власність будинку) у зв`язку з набуттям у власність будинку, для обслуговування якого вона надавалася.

Проте після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не була заведена, ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не вчиняв інших дій, направлених на прийняття спадщини. Також вжитими заявником заходами не встановлено жодних осіб, які мають право на спадщину та/або вважаються такими, що прийняли спадщину (спадкоємців).

Враховуючи вказані обставини, а також те, що з моменту відкриття спадщини сплило понад 10 років, а тому Вознесенська міська рада просила:

- визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , відумерлою;

- передати відумерлу спадщину у власність територіальної громади міста Вознесенська.

Ухвалою суду від 27 січня 2026 року відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено Вознесенську державну нотаріальну контору Миколаївської області.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_3 не з?явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про визнання спадщини відумерлою підтримує.

Представник заінтересованої особи - Вознесенської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для розгляду заяви, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі представників заявника та заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області помер ОСОБА_1 , що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 29 вересня 2025 року №2 (а.с. 14-15).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять:

- житловий будинок по АДРЕСА_1 , який спадкодавець набув на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 квітня 2004 року, реєстр. №397, укладеного з продавцем ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору з копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 червня 2004 року №766180, копіями повідомлень КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11 березня 2024 року за вих. №95 та від 20 листопада 2025 року за вих. №446, копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 листопада 2025 року №451987666 (а.с. 6, 7, 8, 9-10);

- земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована по АДРЕСА_1 , призначена для обслуговування житлового будинку (зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю від 29 березня 1994 року з реєстр. №3004 (що підтверджується відповіді Відділу №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 02 жовтня 2025 року за вих. №18-14-0.120-1090/22-25)), що перейшла у власність спадкодавця (проте не була оформлена) на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції, чинній на час набуття спадкодавцем у власність будинку) у зв`язку з набуттям у власність будинку, для обслуговування якого вона надавалася (а.с. 11).

Згідно відповіді Вознесенської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2026 року за вих. №77/01-09 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10 лютого 2026 року №84129389 (а.с. 20, 21) після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не була заведена, ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Згідно копії повідомлення Відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 26 вересня 2025 року за вих. №3452/01/05/07 (а.с. 12) станом на 26 вересня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані особи відсутні.

Згідно копії Акту комісії Відділу земельних відносин та комунальної власності апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 21 жовтня 2025 року (а.с. 5) при виході за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що на території домоволодіння розташований житловий будинок, у якому довгий час ніхто не проживає. Під час обстеження потрапити до будинку не було можливості, оскільки ворота зачинені невісним замком. Власник домоволодіння помер. Зі слів сусідів в зазначеному житловому приміщенні ніхто не проживає більше 10 років.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1, 3-5 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не була заведена, ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не вчиняв інших дій, направлених на прийняття спадщини, вжитими заявником заходами не встановлено жодних осіб, які мають право на спадщину та/або вважаються такими, що прийняли спадщину (спадкоємців), виходячи з того, що з моменту відкриття спадщини сплило понад 10 років, суд вважає можливим визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 (житловий будинок по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку (зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2 ), що перейшла у власність спадкодавця на підставі ч. 1 ст. 377 ЦК України (у редакції, чинній на час набуття спадкодавцем у власність будинку), проте не була оформлена), відумерлою, та передати відумерлу спадщину у власність територіальної громади міста Вознесенська.

Що стосується земельної ділянки площею 0,0426 га, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для ведення особистого підсобного господарства (зареєстрованої за ОСОБА_2 ), то вказана ділянка згідно ст. 47 ЗК України 1990 року (чинного на час набуття ділянки ОСОБА_2 ), ст. 22 ЗК України (в редакції на час набуття спадкодавцем житлового будинку), Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок (додаток 59 до «Порядку ведення Державного земельного кадастру» в чинній редакції) відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а не житлової та громадської забудови, закон не встановлює принципу цілісності об`єкта житлової нерухомості із вказаною категорією земель та не передбачає можливості автоматичного переходу вказаної категорії земель від попереднього власника житла до нового без укладення окремого правочину. Таким чином, вказана ділянка не була набута спадкодавцем, а тому не увійшла до складу спадщини після його смерті та не може бути визнана відумерлою з переходом у власність територіальної громади м. Вознесенська.

Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 337, 338 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Вознесенської міської ради, заінтересована особа: Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання спадщини відумерлою задовольнити частково.

Визнати спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, що складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для обслуговування житлового будинку - відумерлою.

Передати відумерлу спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, що складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для обслуговування житлового будинку, у власність Територіальної громади міста Вознесенська (Миколаївська обл., м. Вознесенськ, площа Центральна, 1; ).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв