КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/252/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026року місто Київ

справа №371/988/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Кирилюк Г.М.

розглянув заяву позивача Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини» та за апеляційною скаргоюпозивача Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Поліщука А.С., у справі за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини», ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Київській області, Миронівська міська рада Київської області про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини», Головне управління Держгеокадастру в Київській області, Миронівська міська рада Київської області про визнання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою в частині таким, що втратив чинність,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2022 року позивач КСП «Маслівське» звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив:

витребувати на користь КСП «Маслівське» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0009, площею 4,2896 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Миронівської територіальної громади (за межами с. Маслівка) Обухівського району Київської області;

визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Нива Миронівщини» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0009, площею 4,2896 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Миронівської територіальної громади (за межами с. Маслівка) Обухівського району Київської області;

витребувати на користь КСП «Маслівське» з незаконного володіння ОСОБА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0014, площею 2,1448 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Миронівської територіальної громади (за межами с. Маслівка) Обухівського району Київської області;

визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Нива Миронівщини» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0014, площею 2,1448 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Миронівської територіальної громади (за межами с. Маслівка) Обухівського району Київської області.

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила:

визнати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серії ЯЯ №153883 від 23 грудня 2009 року, кадастровий номер :02:228:0001, загальною площею 312,6149 умовно кадастрових гектарів, виданий згідно до Розпорядження Миронівської РДА №569 від 30 листопада 2009 року, в частині земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0009, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, ДП 1 пай НОМЕР_1, вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отриманої в процесі безоплатної приватизації згідно земельних часток (паїв) ОСОБА_2 із земель КСП «Маслівське», площею 4,2896 умовно кадастрових гектарів таким, що втратив чинність з 27 червня 2014 року;

визнати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серії ЯЯ №153883 від 23 грудня 2009 року, кадастровий номер :02:228:0001, загальною площею 312,6149 умовно кадастрових гектарів, виданий згідно до Розпорядження Миронівської РДА №569 від 30 листопада 2009 року, в частині земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0014, розташовану за адресою: Київська область, Миронівський район, Маслівська сільська рада, ДП 1 пай НОМЕР_2, вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, від 15 грудня 2016 року, номер запису про право власності: 18191691, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі правна нерухоме майно:229, отриманої в процесі безоплатної приватизації згідно земельних часток (паїв) ОСОБА_3 із земель КСП «Маслівське», площею 2,1448 умовно кадастрових гектарів, таким, що втратив чинність з 15 грудня 2016 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2025 року позов КСП «Маслівське» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Нива Миронівщини» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0009 загальною площею 4,2896 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Маслівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Нива Миронівщини» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:025:0014 загальною площею 2,1448 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Маслівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Решту позову КСП «Маслівське» залишено без задоволення.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КСП «Маслівське» сплачений судовий збір в розмірі 4986,81 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Нива Миронівщини» подав апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач КСП «Маслівське» подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Нива Миронівщини» залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача КСП «Маслівське»задоволено.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог КСП «Маслівське» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володінняскасовано та ухвалено в цій частині нове.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь КСП«Маслівське»земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0009, площею 4,2896 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, сільська рада Маслівська.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь КСП «Маслівське» земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0014, площею 2,1448 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, сільська рада Маслівська.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КСП«Маслівське»витрати по сплаті судового збору у розмірі 9924 грн.

В решті рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 березня 2025 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КСП«Маслівське»витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 7443 грн.

09 лютого 2026 року позивач КСП«Маслівське»подав до Київського апеляційного суду заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на правову допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 14500 грн.

В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що між КСП «Маслівське» та АО «Юридичні технології» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 03 червня 2024 року № 003/06/24-9, відповідно до п.1.2 якогоАдвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу з цивільних, господарських, податкових, земельних та адміністративних питань, що виникають у процесі діяльності клієнта.

Вказував, що розмір оплати за одну годину роботи адвоката складає 2000,00 грн., крім участі у судових засіданнях, перелік та вартість наданих послуг визначаються сторонами в додатку до акту надання правової (правничої) допомоги, що є його невід`ємною частиною.

Зазначав, що факт виконання зобов`язань за цим договором підтверджується актом надання правової допомоги, підписаного сторонами.

Посилався на те, що в рамках даного провадження на підставі договору №03/06/24-9 АО «Юридичні технології» КСП «Маслівське» було надано правову (правничу) допомогу позивачу, а саме: підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Миронівського районного суду від 27 березня 2025 року у справі №371/988/23 - 12000 грн.; участь у судовому засіданні 05лютого 2026 року - 2500 грн., а всього 14500 грн.

Вказував, що позовна заява містить попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, що пов`язані з розглядом цивільної справи, що складає 50000 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору» від 18 червня 2025 року внесено зміни до ЦПК України та ч.3 ст.270 викладено в такій редакції: суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути заяву про відшкодування судових витрат без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява позивача КСП «Маслівське»про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилом ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов'язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. (ч.1 ст.126 ЦПК України)

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов'язкову наявність у кожній справі та обов'язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі №520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 Об'єднана палата Верховний Суд вказала, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов'язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Верховний Суд у постанові від 29 травня 2024 року у справі №676/2951/21, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124,129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134,141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19);

процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21, пункт 20 постанови від 31 травня 2022 у справі № 917/304/21);

правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 620/2936/20).

Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду апеляційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з об'єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п'яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення (постановаВерховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №600/752/22-а).

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга позивача КСП «Маслівське» не містила попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат.

До початку або під час судового засідання 05 лютого 2026року (тобто до закінчення судових дебатів) від представника позивача КСП «Маслівське» не надходило заяви про те, що докази понесених витрат в суді апеляційної інстанції будуть подані пізніше, у строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України.

Посилання позивача КСП «Маслівське» у заяві на те, що позовна заява містить попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, що пов`язані з розглядом цивільної справи, що складає 50000 грн. є безпідставним, оскільки зазначення у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат стосувалося розгляду справи в суді першої інстанції.

Оскільки сторона позивача не скористалася своїм правом та не зробилавідповідну заяву про розподіл судових витрат протягом розгляду справи в суді апеляційної інстанції та до закінчення судових дебатів у судовому засіданні 05 лютого 2026 року, не дотрималася вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, а відтак правові підстави для ухвалення додаткового рішення та задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Таким чином, слід відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявоюпозивача КСП «Маслівське» про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.133, 134, 137, 141, 268, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою позивача Колективного сільськогосподарського підприємства «Маслівське» про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий:

Судді: