Справа № 758/6001/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Білоус А.О.,

представника відповідача Шинкаренко О.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Комунального підприємства «Київпастранс» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Київпастранс» звернувся до Подільського районного суду міста Києва із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03.09.2024, ухваленим у справі № 758/6001/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, позов задоволено частково:

- визнано незаконним та скасовано наказ виконувача обов`язків директора Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс» Наталії Смирнової №26-к від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення з 24.03.2022 дії трудового договору з водієм тролейбуса (маневрові роботи) ОСОБА_1 ;

- стягнуто з Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс»на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2022 по 06.03.2023 у розмірі 236 472 (двісті тридцять шість тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 52 копійки;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс» в дохід держависудовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

У відповідності до п. 1.3 Статуту КП «Київпастранс» до складу підприємства входять філії, зокрема, й філія Тролейбусне ремонтно- експлуатаційне ДЕПО №3.

Згідно п. 1.6 Статуту підприємство є юридичною особою, яке набуває права та обов`язки з дня його державної реєстрації.

Згідно витягу з ЄДРЮО, ФОП та ГФ місцезнаходження підприємства: 04070, м. Київ, Набережне шосе, 2, .

Згідно з п. 1.1 Положення філія комунального підприємства «Київпастранс» «Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3» (далі - Депо) створене відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.10.2001 №2276 та наказу комунального підприємства «Київпастранс» від 01.11.2001 №02.

Депо є філією комунального підприємства «Київпастранс» (далі - Підприємство).

Депо здійснює свою діяльність в межах прав, наданих йому Підприємством відповідно до Положення.

Депо вправі від імені Підприємства укладати договори в межах повноважень, визначеним Положенням та згідно з метою і предметом своєї діяльності.

Депо вправі на підставі довіреності, виданої генеральним директором Підприємства, укладати договори згідно з метою і предметом своєї діяльності та для забезпечення виробничо-господарських потреб Депо та порядку ведення договірної роботи на підприємстві.

Підприємство не відповідає за зобов`язаннями Депо, взятих ним за межами своїх повноважень, визначених Підприємством у Положенні.

Відповідно з п. 4.1 Положення депо не є юридичною особою.

Таким чином, філія КП «Київпастранс» Тролейбусне ремонтно- експлуатаційне ДЕПО №3 не є юридичною особою, а відтак не може бути відповідачем у справі та боржником у виконавчому провадженні.

У даній справі позивач з метою вирішення спірних правовідносин пред`явив позов до філії комунального підприємства «Київпастранс» Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне ДЕПО №3, яка не має статусу юридичної особи.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказав відповідачем КП «Київпастранс» в особі Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне Депо №3, вказав її адресу та код ЄДРПОУ: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 14, , яка не є юридичною особою і не може виступати стороною у цивільному процесі.

Таким чином, суд мав здійснити заміну відповідача на основі клопотання позивача.

Натомість суд визнав відповідачем сторону, яка відповідно до статті 48 ЦПК України не може бути стороною у справі.

Виходячи зі змісту рішення суду, судом першої інстанції у резолютивній частині рішення зазначено неналежного відповідача, який не є юридичною особою, а відтак не може виступати відповідачем у даній справі та, відповідно, не може бути боржником у виконавчому провадженні

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність у філії КП «Київпастранс» Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне ДЕПО №3 цивільної процесуальної дієздатності та можливості виступати стороною у цивільному процесі, та наявність сталої судової практики Верховного Суду при вирішенні питання процесуального статусу філії чи представництва у цивільних справах, наявні підстави для визнання виконавчого листа про визнання незаконним та скасування наказу виконувача обов`язків директора Тролейбусного ремонтно- експлуатаційного ДЕПО №3 Філії КП «Київпастранс» Наталії Смирнової від 24.03.2022 №26-к «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення з 24.03.2022 дії трудового договору з водієм тролейбуса (маневрові роботи) ОСОБА_1 та стягнення з Тролейбусного ремонтно- експлуатаційного №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2022 по 06.03.2023 у розмірі 236 472 грн 52 коп., та виконавчого листа про стягнення в дохід Держави судовий збір у розмірі 2147 грн 20 коп. такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 19.01.2026 заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала заяву та просила її задовольнити із наведених у ній підстав.

Представник позивача просила відмовити у задоволенні заяви з підстав, наведених у її письмових запереченнях (відзиві). Зокрема, вона зазначила, що як у рішенні суду першої інстанції, так і в постанові Київського апеляційного суду відповідачем по справі зазначено «КП «Київпастранс» в особі Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3». Таким чином, судом помилково вказано у рішенні «Стягнути з Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс», тобто помилково зазначена назва відповідача. У зв`язку з цим позивачем подано до суду заяву про виправлення описки в рішенні суду та помилки у виконавчих листах, виданих на виконання такого рішення. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що при розгляді апеляційної скарги відповідача на рішення суду у даній справі відповідач нічого не заявляв з приводу неналежного відповідача. Крім того, після ухвалення рішення у суді першої інстанції, 18.09.2024 від Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 на рахунок позивача на виконання рішення суду надійшли кошти у сумі 16 069,25 грн. Тобто, у справі відповідачем виступає саме КП «Київпастранс», незважаючи на те, що позов стосується діяльності філії.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

03.09.2024 Подільським районним судом міста Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 758/6001/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ виконувача обов`язків директора Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс» Наталії Смирнової №26-к від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів» в частині призупинення з 24.03.2022 дії трудового договору з водієм тролейбуса (маневрові роботи) ОСОБА_1 .

Стягнуто з Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс»на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2022 по 06.03.2023 у розмірі 236 472 (двісті тридцять шість тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 52 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Тролейбусного ремонтно-експлуатаційного ДЕПО №3 Філії Комунального підприємства «Київпастранс» в дохід держависудовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Постановою Київського апеляційного суду від 22.10.2025 вказане рішення суду залишено без змін.

Як встановлено судом із відкритої інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, 05.12.2025 КП «Київпастранс» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.09.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 22.10.2025, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.12.2025 у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою відмовлено.

Крім того, як встановлено судом із наявних матеріалів справи, 19.11.2025 Подільським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист по справі № 758/6001/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2022 по 06.03.2023 у розмірі 236 472 грн 52 коп, який був пред`явлений боржником для примусового виконання до Солом`янського відділу ДВС у місті Києві Київського МУМЮУ.

30.12.2025 старшим державним виконавцем вказаного відділу ДВС Саковичем С.Ю. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Відомості щодо фактичного виконання судового рішення у суду відсутні.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 01.07.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.12.2023 у справі №824/2/22, у якій Верховний Суд, зокрема, зазначив, що наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.06.2020 у справі №520/1466/14-ц, від 09.09.2021 у справі №824/67/20, від 09.06.2022 у справі № 2-118/2001.

У поданій заяві представник КП «Київпастранс» просить визнати виконавчі листи, видані на виконання рішення суду у справі № 758/6001/23, такими, що не підлягають виконанню, вказуючи на те, що судом першої інстанції у резолютивній частині рішення зазначено неналежного відповідача, який не є юридичною особою, а відтак не може виступати відповідачем у даній справі та, відповідно, не може бути боржником у виконавчому провадженні.

Суд визнає такі твердження представника заявника необґрунтованими та безпідставними, оскільки виконавчий лист по справі № 758/6001/23 видано правомірно та у відповідності до змісту рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Зазначені у заяві доводи представника КП «Київпастранс» не є такими, що вказують на наявність визначених статтею 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Так, судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що:

1) виконавчий лист було видано помилково;

2) обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

3) наявні обставини чи факти, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження, дійшов висновку, що вимоги КП «Київпастранс»не підлягають задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, крім того, обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим, відсутні будь-які інші обставини, які б вказували на те, що наявні обставини чи факти, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258-261, 353, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства «Київпастранс» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 09.03.2026.

СуддяО. О. Ковбасюк