УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Васенько В.Р. звернулася із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України знаходиться зведене виконавче провадження № 80037343, яке складається:

1. ВПП №71781172 відкрите на підставі виконавчого листа №154/2697/22 від 20.02.2023 року виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Волиньобленерго» вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії в сумі 77562 грн. 46 коп. та 2481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

2. ВП №78676502 відкрите на підставі виконавчого листа №154/862/25 від 26.06.2025 року, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Волиньобленерго» вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії в сумі 147933 грн. 69 коп. та 3028 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон), виконавцем 10.05.2023 та 22.07.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією.

Виконавчий документ на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

У зв`язку з невиконанням вищевказаних виконавчих документів та в цілях повного та своєчасного виконання рішення суду державним виконавцем керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» 12.05.2023, 05.09.2024, 24.07.2025 винесено постанови про арешт майна та коштів боржника, які направлено для виконання у банківські установи.

З метою повного, своєчасного виконання виконавчого документу державним виконавцем 03.10.2023, 08.09.2024, 10.10.2024, 04.12.2024, 30.04.2025, 22.07.2025, 08.01.2026 подано запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб.

Згідно відповідей на запити про наявність або відсутність зареєстрованого рухомого майна повідомлено про відсутність транспортних засобів зареєстрованих за боржником.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за боржником зареєстровано будинок за реєстраційним номером 12441972 загальною площею 71.2 кв. м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Проте згідно відповіді Зимнівської сільської ради від 25.02.2026 року, щодо відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, у будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є неповнолітнім.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби про реєстраційні номери облікових карток платників податків та джерела отримання доходів боржником та про наявні рахунки боржників-юридичних осіб та/ або фізичних осіб-підприємців, запити до ПФУ про осіб-боржників, запити на отримання інформації, що становить банківську таємницю у боржника ОСОБА_1 відсутній будь-який дохід та кошти на банківських рахунках.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики про явку до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини не повідомила виконавця.

При виході за адресою боржника виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 відсутня за адресою проживання, двері зачинено, про що 30.01.2026 складено акт.

За повідомленням Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та неодноразово перетинала державний кордон України.

На підставі наведеного, державний виконавець просить суд, з метою забезпечення виконання рішення суду тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Сторони виконавчого провадження згідно із ч.4 ст.441 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Однак, від представника боржника ОСОБА_1 надійшло заперечення на подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Заперечення обґрунтоване тим, що державним виконавцем не наведено жодних належних та допустимих доказів того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення або вчиняє будь-які дії спрямовані на уникнення виконання покладених на нього зобов`язань. Зазначає, що з 22.03.2022 року та по даний час боржник вимушено перебуває на території Республіки Польща у зв`язку з проходженням лікування онкологічного захворювання. Її перебування за межами України обумовлене виключно необхідністю отримання спеціалізованої медичної допомоги та проходженням тривалого лікування у відповідному медичному закладі.

Встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України фактично унеможливить продовження її лікування, що може призвести до істотного погіршення стану її здоров`я. Крім того, застосування такого обмеження жодним чином не сприятиме виконанню рішення суду. Просила відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Дослідивши письмові матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21січня 1994р.№ 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Таким чином, зі змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України», в їх системному зв`язку, вбачається, що право особи на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання нею своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судом при розгляді подання встановлено, що на виконанні Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України знаходиться зведене виконавче провадження № 80037343, яке складається:

1. ВПП №71781172 відкрите на підставі виконавчого листа №154/2697/22 від 20.02.2023 року виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Волиньобленерго» вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії в сумі 77562 грн. 46 коп. та 2481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

2. ВП №78676502 відкрите на підставі виконавчого листа №154/862/25 від 26.06.2025 року, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Волиньобленерго» вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії в сумі 147933 грн. 69 коп. та 3028 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Однак, при зверненні з поданням до суду державним виконавцем не надано доказів, які свідчать, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

При цьому, сама наявність у боржника невиконаних зобов`язань, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї обов`язків.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження",Законом України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", ст. 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Васенько Вікторії Ростиславівни, боржник ОСОБА_1 , стягувач Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була врученою у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Володимирського міського суду Ігор ВІТЕР