Справа № 464/1532/26
пр.№ 2-з/464/16/26
У Х В А Л А

17 березня 2026 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Чорна С.З.,

з участю секретаря судового засідання Сенюга М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Шип Катерини Михалівни про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Шип К.М. звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_1 та виплатити грошову компенсацію вартості такої частки; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності, виплату грошової компенсації, визнання права власності, накласти арешт на 1/6 частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Заяву мотивує тим, що між сторонами тривалий час існує конфлікт щодо користування та розпорядження спільним майном. Відповідач неодноразово висловлювала вимоги про виплату їй грошових коштів за належну 1/6 частку Квартири, при цьому визначаючи розмір такої компенсації у сумі, яка є явно завищеною та не відповідає ринковій вартості відповідної частки. Окрім цього, Відповідач погрожує вселити до Квартири своїх повнолітніх дітей у разі відмови Позивача сплатити вказані кошти, що створює напружену атмосферу та реальну загрозу порушення права Позивача та членів його сім`ї на спокійне користування єдиним житлом.Вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення. Позивачу, ОСОБА_1 , та відповідачу, ОСОБА_2 , на праві спільної часткової власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , квартира . Розмір часток у праві власності є нерівними: Позивачу належить 5/6 частки вказаної Квартири, тоді як Відповідачу 1/6 частки. Право власності Позивача на 5/6 частки Квартири набуте на законних підставах та підтверджується належними правовстановлюючими документами. Таким чином, сукупно зазначені частки складають 5/6 частки у праві спільної часткової власності на спірну Квартиру, що підтверджується відповідними документами, які додаються до позовної заяви. На теперішній час існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання рішення суду у цій справі, оскільки незабезпечення позову призведе до того, що належне відповідачу нерухоме майно може бути відчужене з метою уникнення фактичного виконання судового рішення. У разі подальшого відчуження права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, виконання судового рішення полягатиме у необхідності подання нових позовних заяв до нових власників цього майна, що спричинить необхідність оскарження правочинів щодо подальшого відчуження такого майна на користь третіх осіб, що, в свою чергу, ускладнить ефективний захист прав та законних інтересів позивача. Вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами позивача. Позов немайнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, або грошові кошти, що належать сторонам у справі. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на вказане майно може унеможливити ефективний захист правта інтересів позивача у випадку відчуження цього майна. Зважаючи на те, що між сторонами виник спір відносно припинення права на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності, враховуючи реальну загрозу невиконання та/або утруднення виконання майбутнього судового рішення у цій справі, виникають обґрунтовані підстави для задоволення судом цієї заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. З огляду на ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Встановлено, що 1/6 частки у спірній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування 1/6 чавстки квартири від 03.11.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Так, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби - обмеженні права користування майном.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заходи забезпечення, які просить вжити позивач ОСОБА_1 , фактично направлені на обмеження відповідача ОСОБА_2 права користування своєю власністю, розпоряджатися своєю часткою у праві власності, що виходить за межі предмету позову та є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення та можливе вжиття ним заходів щодо відчуження майна, зважаючи в тому числі і на те, що на підтвердження вказаних обставин заявником до заяв не долучено будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням наведеного, у заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Шип К.М. не навела достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання. Усі його доводи, наведені у заяві про забезпечення позову, ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями, відтак заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,суд,-

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Шип Катерини Михалівни про забезпечення позову-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя