Справа № 296/131/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді - Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1. 06.01.2026 представник ОСОБА_1 (позивач) адвокат Денисенко В.М. звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовною заявою до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, який зареєстрований 17.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис за №848.

2. Позов мотивований тим, що 17.07.2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак сімейні відносини фактично припинені, сторони спільно не проживають і спільного господарства не ведуть, причиною розпаду сім`ї стала подружня невірність відповідача та вчинення ним відносно позивача домашнього насильства, що унеможливлює подальше спільне життя та відновлення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, у звязку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

3. 08.01.2026 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

4. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, що підтверджується підписом відповідача у рекомендованому повідомленні №R44.

5. 19.01.2026 відповідач ОСОБА_2 подав до суд клопотання, в якому просив надати строк для примирення подружжя для збереження сім`ї.

6. 27.01.2026 ухвалою суду клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення подружжя залишено без задоволення.

7. Враховуючи, що відповідач правом на подання відзиву не скористався, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

8. 17.07.2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №848, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.07.2010 серії НОМЕР_1 .

9. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження від 24.07.2014 серії НОМЕР_2 , актовий запис №2104 (а.с.21).

ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

10. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

11. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

12. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

13. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).

V. ОЦІНКА СУДУ

14. Встановлено, що 17.07.2010 позивач та відповідач зареєстрували шлюб, однак згідно з доводами позивача спільне життя з відповідачем не склалось, відсутнє взаєморозуміння, примирення та збереження сім`ї неможливе, у зв`язку з чим позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

15. Слід зазначити, що шлюб - це сімейний союз чоловіка та дружини, що є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, умовами вступу в який є взаємна вільна згода жінки та чоловіка на укладення шлюбу, тобто шлюб має бути добровільним.

16. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, яка бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 112 СК України для розірвання шлюбу між сторонами.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

17. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331,20 грн.

18. Також представник позивача у позовній заяві просила стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги в розмірі 15 000 грн, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЖТ №001174, видане на ім`я Денисенко В.М., копію ордеру про надання правничої допомоги серії АМ №1177666, копію договору про надання правової допомоги від 05.01.2025 №1 копію акту приймання-передачі наданих послуг №1/1 до Договору про надання правової допомоги №1 від 05.01.2026, копію прибуткового касового ордеру №17 від 05.02.2026.

19. Відповідно до частин 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

20. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

21. За приписами частин 1, 3 стаття 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

22. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку ( частина 4 статті 141 ЦПК України).

23. У даній справі встановлено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач в позовній заяві, зазначила про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

24. Суд розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

25. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

26. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є розірвання шлюбу. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

27. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

28. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

29. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

30. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

31. Крім того, суд звертає увагу на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Наведене узгоджується з висновками викладеними в додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17.

32. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 15 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

33. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Керуючись статтями 19, 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

2. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №848.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331 (тисяча триста тридцять одна) гривень 20 коп та 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

останнє відоме зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_4

Повне рішення суду складене 09 березня 2026 року.

Головуючий суддя Олена РОЖКОВА