Справа № 485/2096/25
Провадження №2/485/38/26
РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

представника позивача Журбенка М.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу №485/2096/25, провадження №2/485/38/26 за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , предметом якої є стягнення кредитної заборгованості з відповідача у загальному розмірі 59766,93 грн, а також понесених судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту, Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75000,00 грн; тип кредитної карти: картка «Універсальна» GOLD; строк кредитування: 20 років; процентна ставка, відсотків річних: 42%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного Договору відповідач ОСОБА_1 отримав платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 07/23, тип - картка Універсальна GOLD, № НОМЕР_2 , строк дії 02/24, тип - картка Універсальна GOLD. Відповідач користувався кредитним лімітом, окрім того в процесі користування відбулась зміна відсоткової ставки 40,8% річних. 03.02.2025 відповідач у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароляпідписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC3_01 до Кредитного договору від 03.02.2025. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.10.2025 має заборгованість перед банком у розмірі 59766,93 грн, з яких: 51896,96 грн заборгованість за тілом кредиту; 7869,97 грн заборгованість за простроченими відсотками. На підставі наведеного, з урахуванням зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55736,93 грн та судові витрати в сумі 2 422,40 грн.

11 листопада 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за яким просив суд частково задовольнити позовні вимоги, а саме в частині стягнення 23348,95 грн заборгованості по тілу кредиту, 4094,40 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, які були нараховані за відсотковою ставкою 1% за період 01.04.2025-01.10.2025. Так, відзив мотивовано тим, що згідно Виписки за договором № б/н за період 05.11.2019 - 20.10.2025, позивач нараховував відсотки за ставкою 3,4% в період 01.02.2024 -01.02.2025 року в сумі 28 548, 01 грн, та згідно даної виписки дані нарахування було списано та які повинні бути зараховані в якості погашення тіла кредиту і в такому разі тіло кредиту в позові буде становити 23 348, 95 грн. Кредитний договір № б/н за період 05.11.2019 був укладений до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», але було укладено додаткову угоду від 03.02.2025 відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %, тоді як відсоток за користування кредитом становить 3,4 % за якою було нараховано відсотків в сумі 28 548, 01 грн, у період з 01.12.2023 по 01.02.2025, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Тому, в силу закону, пункти договору щодо нарахування 3,4 % суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та являється нікчемним. При цьому, якщо в кредитному договорі буде стояти процентна ставка, яка перевищує цей 1%, то ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» ця умова є нікчемною, а отже, проценти є неузгодженими. Окрім того, розрахунок заборгованості за договором № б/н вiд 05.11.2019, укладеного мiж ПриватБанком та клiєнтом - ОСОБА_1 , станом на 15.10.2025 має нечитабельний вигляд, більша частина не читаєма, низька якість, текст містить значки кількість літер не поділених на окремі слова, із-за чого не можливо розібрати більшу частину тексту, що є порушенням норм ЦПК України в контексті доказування та подання доказів /т.1 а.с.144-148/.

21 листопада 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача з доводами представника відповідача не погодився, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У відповіді на відзив зазначив, що відповідач ознайомився з умовами кредитування та власноруч підписав їх. Надані докази підтверджують існування заборгованості, а також факт укладення кредитного договору. Обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності. До суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Окрім того, у разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу /т.1 а.с.154-156/.

24 листопада 2025 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив, у яких останній фактично виклав позицію, яку наводив у відзиві на позовну заяву /т.1 а.с.174-177/.

04 грудня 2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення на заперечення, у яких виклав позицію, наведену у відповіді на відзив /т.1 а.с.182-184/.

10 грудня 2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, згідно яких останній зазначив, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування термін «кредитна лінія» визначено як вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Проте варто зауважити, що бізнес-модель з надання споживчих кредитів за видом «кредитна лінія» не притаманна для ринку мікрокредитування, зокрема для фінансових компаній. Тобто в даному випадку позивач навіть в надані кредиту в рамках кредитних лініях, лімітах повинен був привезти відсоткову ставку у відповідності до змін в ЗУ «Про споживче кредитування», а саме відсоткова ставка повинна становити 1%. Також відповідач звертає шановний суд до уваги, що в матеріалах справи, містяться заяви про приєднання до правил надання банківських послуг банку де прямо зазначено, що даний кредит є споживчим та надавався на споживчі цілі. Окрім того, додаткова угода про продовження строку кредитного договору була укладена від 03.02.2025 після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 % тоді як відсоток за користування кредитом становить 3,4 % за якою було нараховано відсотків в сумі 28 548, 01 грн, в період з 01.12.2023 року по 01.02.2025, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним, не є способом захисту прав та інтересів, якщо в силу закону такий правочин є нікчемним ( ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» ця умова є нікчемною, а отже, проценти є неузгодженими) /т.1 а.с.211-213/.

19 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на пояснення відповідача, згідно яких вказав, що Відповідач хибно посилається на роз`яснення НБУ. НБУ роз`яснює, що максимальна денна процентна ставка в 1%, встановлена Законом України «Про споживче кредитування», застосовується до загальної вартості споживчого кредиту. Норма ч. 2 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування" стосується обмеження загальної вартості кредиту (включно з усіма платежами), а не договірної процентної ставки. Верховний Суд неодноразово вказував, що денна процентна ставка за користування коштами не є тотожною максимальному розміру загальної вартості, що може бути нарахований. Щодо «кредитної лінії» та роз`яснень НБУ Роз`яснення НБУ щодо розрахунку денної процентної ставки при наданні кредиту у формі «кредитної лінії» (або «кредитного ліміту») підтверджують необхідність дотримання вимог Закону щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день розрахунку. Однак, Банк наголошує: обмеження 1% стосується саме максимального розміру загальної вартості кредиту, а не договірної процентної ставки 3,4%, встановленої умовами користування карткою. Відповідач не наводить жодного доказу, що загальна вартість кредиту перевищила встановлений Законом ліміт. 3,4% є договірною ставкою за користування лімітом, яка не є тотожною загальній вартості. Відповідач не довів, що пункт про 3.4% є саме нікчемним, а не недійсним (оспорюваним). Посилання Відповідача на постанови Великої Палати Верховного Суду є нерелевантними, оскільки вони стосуються загальних принципів визнання правочинів недійсними та не доводять нікчемності саме умови про процентну ставку у даному конкретному випадку /т.1 а.с.221-222/.

02 січня 2026 року представник відповідача надав суду пояснення, згідно яких вважав, що застосування для обрахування відсотків в даних спірних правовідносинах саме відсоткову ставку на рівні облікової ставки НБУ, а не 3.4 відсотків та 1 %, який не обумовлений в договорі в силу нікчемності пункту договору, а отже застосування принципу перерахування судом суми відсотків саме за обліковою ставкою НБУ, а не за ставкою 1% відсоток так як ні 3.4 відсотків та 1 % в договорі не вказано. Окрім того, посилався на постанову КЦСВС від 09.01.2019 у справі №759/2328/16-ц, ВП ВС від 02.11.2021 у справі №917/1338/18, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц /т.2 а.с.1-5/.

19 січня 2026 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у яких просили суд зменшити позовні вимоги до 55736,93 грн, з яких: 47866,96 грн заборгованість по тілу кредиту, 7869,97 грн заборгованість по процентам /т.2 а.с.94/. 02 лютого 2026 року до суду надійшла аналогічна заява /т.2 а.с.130-150/.

09 лютого 2026 року представник відповідача надав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що кредитний договір № б/н за період 05.11.2019 був укладений до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», але будо укладено додаткову угоду від 03.02.2025 відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 % тоді як відсоток за користування кредитом становить 3,4 % за якою було нараховано відсотків в сумі 28 548, 01 грн, в період 01.12.2023 року по 01.02.2025, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки проценти в Договорі позики є неузгодженими між сторонами згідно до перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Тому в силу закону пункти договору щодо нарахування 3,4 % суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та являється нікчемним. При цьому, якщо в кредитному договорі буде стояти процентна ставка, яка перевищує цей 1%, то ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» ця умова є нікчемною, а отже, проценти є неузгодженими /т.2 а.с.153-155/.

18 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь на пояснення представника відповідача, у яких зазначав, що відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC3_01 до Кредитного договору від 03.02.2025, згідно якої відбулося зменшення процентної ставки до 1%. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Щодо нарахувань за попередній період Твердження Відповідача про нікчемність ставки 3,4% за період з 01.12.2023 по 01.02.2025 є безпідставним. У вказаний період діяли умови кредитного договору в редакції, що не передбачала обмеження у 1%. Відповідно до п. 17 Прикінцевих положень ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-IX), обмеження ставки 1% набуло імперативного характеру лише після завершення перехідних періодів. Окрім того, нарахування відсотків за ставкою 3,4% до 01.02.2025 здійснювалося на підставі діючого та обов`язкового для сторін договору (ст. 629 ЦК України). Оскільки Відповідач користувався кредитними коштами та не оскаржував умови договору до моменту підписання Додаткової угоди, його теперішні заперечення є проявом недобросовісної поведінки (venire contra factum proprium). Підписавши угоду про встановлення ставки 1% з 01.02.2025, Відповідач підтвердив, що до цієї дати діяли попередні умови, які його влаштовували. Ретроспективне (зворотне) застосування ставки 1% до періоду дії ставки 3,4% є неможливим, оскільки це порушує принцип стабільності цивільних правовідносин /т.2 а.с.172-173/.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 10 листопада 2025 року відкрила провадження у справі, постановила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи /т.1 а.с.140/.

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 04 грудня 2025 року витребував докази у справі /т.1 а.с.202/.

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 22 січня 2026 року визнав явку представника позивача та відповідача обов`язковою для надання особистих пояснень /т.2 а.с.119/.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що було здійснено зменшення позовних вимог у зв`язку із погашенням частини кредитної заборгованості 29.10.2025. На теперішній час заборгованість не погашена, а тому підлягає стягненню у сумі 55736,93 грн. Розрахунок заборгованості відповідає вимогам, узгоджується з випискою по картковому рахунку. Процентна ставка застосовувалась на рівні 3,5% щомісячно у 2019 році, згодом, з 2020 року 3,4% згідно правил та умов, які підписані відповідачем. Далі процентна ставка не змінювалась. На підставі додаткової угоди від 03.02.2025 процентну ставку змінено на 12% річних, що складає 1% щомісячно. Заборгованість нарахована за весь період користування кредитними коштами, з урахуванням змінених умов кредитного договору. Відповідач умови кредитного договору не визнавав не дійсними чи нікчемними.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, представник відповідача просив про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги просили задовольнити частково, врахувати відзив, а також надані письмові пояснення по справі.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, де викладено умови використання кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна GOLD», а також істотні та інші умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», отримавши інформацію щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту /т.1 а.с.95-102/.

Згідно Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, при використанні кредитної картки «Універсальна GOLD» розмір кредитного ліміту не перевищує 75 000,00 грн, мета на споживчі цілі, на строк 20 років, з процентною ставкою 42% річних, тип процентної ставки фіксована, змінюваної процентної ставки немає. Загальні витрати за кредитом 61687,16 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (за припущення, що сума використаного кредитного ліміту становить 20 000,00 грн) становили: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду становить 20060,00 грн; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними щомісячними платежами становить 81687,16 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних, за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду становить 1,56%, а за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами становить 53,36% (п.1.2-1.3 Заяви).

Відповідно до п.1.5 Заяви, при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовувалася процентна ставка у розмірі: 84 % - для карт «Універсальна GOLD».

Цю Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано 05.11.2019 власноруч на планшеті.

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг №250203B1ID056684XZTRMAIN, де викладено умови використання кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна GOLD», а також істотні та інші умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», істотні та інші умови Договору «Кредитні картки» види грошових зобов`язань за Договором «Кредитні картки», види грошових зобов`язань за Договором «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», отримавши інформацію щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту /т.1 а.с.103-118/.

Згідно Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг №250203B1ID056684XZTRMAIN, при використанні кредитної картки «Універсальна GOLD» діють наступні умови: розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000,00 грн, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 40,8% річних, тип процентної ставки фіксована, змінюваної процентної ставки немає. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (за припущення, що сума використаного кредитного ліміту становить 20 000,00 грн) становили: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду становить 240,00 грн; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними щомісячними платежами становить 55122,00 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних (за припущення, що сума використаного кредитного ліміту становить 20 000,00 грн), за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду становить 1,2%, а за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами становить 51,76% (п.9 Заяви).

Відповідно до п.9.5 Заяви, при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовувалася процентна ставка у розмірі: 81,6 % - для карт «Універсальна GOLD».

Цю Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано 03.02.2025 о 15:54 у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля.

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 підписав додаткову угоду №SAMDNWFC3_01 до Кредитного договору від 03.02.2025, у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля 03.02.2025 о 15:54:12 /т.1 а.с.119-121/.

Згідно Додаткової угоди SAMDNWFC3_01 до кредитного договору від 03.02.2025, ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» уклали додаткову угоду про зміни до кредитного договору відповідно до якої, тип кредиту: невідновлювальна кредитна лінія, строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладання цієї додаткової угоди, процентна ставка: 12% річних, загальні витрати за кредитом: 5673,75 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 25673,75 грн, реальна річна процентна ставка: 12,68% річних. Сторони угодили, що на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за Договором становить 55672,53 грн, з яких 51896,96 грн - основна сума боргу за кредитом, 3775,57 грн нараховані, але не сплачені проценти за користування кредитом.

Окрім того, 05.11.2019 ОСОБА_1 ознайомився і підписав Паспорт споживчого кредиту /т.1 а.с.122-127/, де викладено умови використання кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», «MC World Elite», «Visa Infinite», отримавши інформацію щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту.

Згідно п.п.4 п.7 Паспорту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

За даними довідки про відкриті кредитні картки № НОМЕР_3 від 20.10.205, встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито картку типу «Універсальна GOLD» № НОМЕР_1 терміном дії до 07/23, 23.03.2020 відкрито картку типу «Універсальна GOLD» № НОМЕР_2 терміном дії до 02/24 /т.1 а.с.44/.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки №129939 від 20.10.2025, встановлено, що старт карткового рахунку відбувся 05.11.2019. 05.11.2019 встановлено кредитний ліміт 4000,00 грн; 05.11.2019 зменшено кредитний ліміт до 4000,00 грн; 29.12.2021 збільшено кредитний ліміт до 55000,00 грн; 01.10.2024 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн /т.1 а.с.43/.

Відповідно до виписок за договором № б/н за період з 05.11.2019 по 18.12.2025, ОСОБА_1 користувався виданими банком картками та частково погашав заборгованість, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування та прийняття цих умов /т.1 а.с.45-94, т.2 а.с.24-73/.

З розрахунків заборгованості за договором та виписками за договором вбачається, що станом заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 55736,93 грн, з яких 47866,96 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7869,97 грн заборгованість за відсотками/т.1 а.с.17-42, т.2 а.с.96-114, т.2 а.с.132-150/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина 2 статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування та уклали кредитний договір.

Протилежного відповідач не довів, належних та допустимих доказів на спростування факту укладення кредитного договору суду не надав.

Кредитний договір між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений шляхом підпису договору власноруч на планшеті, а також шляхом використання ОТП-паролю, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено раніше судом, 05.11.2019 ОСОБА_1 підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка». Тип кредиту: розмір кредитного ліміту не перевищує: 50000,00 грн для карт «Універсальна», 75000,00 грн для карт «Універсальна GOLD»; строк кредитування 20 років, процентна ставка для карт «Універсальна» - 43,2 %, для карт «Універсальна GOLD» - 42 %.

Окрім того, 05.11.2019 підписано Паспорт споживчого кредиту, за яким пільговий період до 55 днів, процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001 % річних, за межами пільгового періоду 43,20 % річних, 42 % річних, 37,2 % річних, зазначені загальні витрати за кредитом за різними картами.

Окрім того, 03.02.2025 між сторонами підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг №250203B1ID056684XZTRMAIN, а також додаткову угоду SAMDNWFC3_01 до кредитного договору від 03.02.2025. За даними додаткової угоди, сторони погодили зменшення відсоткової ставки до 12% річних, а також погодили розмір наявної заборгованості на дату підписання додаткової угоди.

АТ КБ «Приватбанк» надав довідку про видачу ОСОБА_1 кредитних карток, зміну кредитного ліміту та виписки за договором б/н від 05.11.2019 за період з 05.11.2019 по 18.12.2025, в яких відображено операції щодо формування заборгованості та нарахування процентів за користування кредитом у відповідному розмірі.

Із довідки про видані картки вбачається, що ОСОБА_1 емітувалися кредитні картки типу «Універсальна GOLD», на яких було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 55000,00 грн, а згодом зменшено до 0,00 грн.

Із наданих позивачем доказів, зокрема виписок за карткою вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами шляхом оплати ними за товари та послуги, перерахування грошових коштів, а також здійснював повернення кредитних коштів позивачу.

Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами протягом тривалого часу, договір ним виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, списувалися відсотки за використання кредитного ліміту, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору.

Оскільки відповідач кредит не повернув, розмір заборгованості, з урахуванням зменшення позовних вимог, становить 55736,93 грн, з яких 47866,96 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7869,97 грн заборгованість за відсотками.

Дані, відображені у розрахунках заборгованості, відповідають вказаним випискам, які є первинними бухгалтерськими документами, а отже, є належним доказом на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитом та процентами.

При цьому, ОСОБА_1 не оспорював підписання ним Паспорта споживчого кредиту від 05.11.2019 та Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 05.11.2019, від 03.02.2025, а також додаткової угоди від 03.02.2025.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості та виписку по договору.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Окрім того, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, про що сторони домовились у заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2019, яка містить підпис позичальника ОСОБА_1 та в якій детально відображено всі умови кредитування.

Отже сторонами, при підписанні позичальником заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2019, досягнуто згоди щодо розміру процентної ставка для карт «Універсальна Gold» 42% річних.

З виписки по рахунку вбачається, що у період з 05.11.2019 по 31.07.2020 відповідачу нараховувалися проценти за користування кредитними коштами у розмірі 3,5 % в місяць, що становить 42% річних.

Разом з тим, у період з 01.08.2020 по 28.02.2022 відповідачу нараховувалися проценти за користування кредитними коштами у розмірі 3,4 % в місяць, що становить 40,8% річних; у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 відсотки на нараховувались; у період з 01.04.2022 по 31.05.2022 - у розмірі 1,7 % в місяць, що становить 20,4% річних; у період з 01.06.2022 по 31.01.2025 - у розмірі 3,4 % в місяць, що становить 40,8% річних; у період з 01.02.2025 по 31.12.2025 - у розмірі 1 % в місяць, що становить 12% річних.

З наведеного слід дійти висновку, що протягом тривалого періоду часу відповідач користувався кредитними коштами, за що Банк регулярно здійснював списання відсотків за користування кредитним лімітом, однак відсоткова ставка застосовувалася нижче заявлено у кредитному договорі для карток типу «Універсальна Gold».

Окрім того, 03.02.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду, за якою умови кредитного договору приведено у відповідність до вимог Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів, а саме погодили застосування процентної ставки на рівні 1%, що становить 12% річних.

Разом з тим, суд звертає до уваги, що кредитний договір було укладено до внесення змін у Закону України «Про споживче кредитування», а отже нарахування відсотків за період з 05.11.2019 по 01.02.2025 за ставкою, визначеною кредитним договором від 05.11.2019, цілком відповідає вимогам законодавства України, оскільки такі нарахування було погоджено при укладені кредитного договору, відповідач з ним погодився, підтвердив, що ознайомився, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувались умов кредитного договору, окрім того,періодично вносив плату на погашення заборгованості.

Окрім того, суд зауважує, що у частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» мова йде саме про максимальний розмір денної процентної ставки, в той час як у даних спірних правовідносинах застосовується річна процентна ставка, яка зводиться до процентної ставки, яка нараховується щомісячно.

Матеріли справи не містять доказів, що з моменту встановлення кредитного ліміту за кредитним рахунком та з моменту списання відсотків, відповідач висловлював незгоду з такими діями Банку, з посиланням на непогодження умов щодо розміру сплачених відсотків, тощо.

Також, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до суду з позовом про визнання недійсними та неправомірними умови щодо розміру та сум відсотків, які списувалися банком протягом строку користування кредитним лімітом.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні належні докази, що банком неправильно здійснено розрахунок заборгованості, якими, зокрема, можуть бути висновок експерта (спеціаліста), щодо розміру відсотків.

Надані банком до позовної заяви розрахунки заборгованості підписані уповноваженою особою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», містять інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належними доказами на підтвердження позовних вимог.

Суд зауважує, що встановлення кредитного ліміту лише надає клієнту можливість використати суму кредитного ліміту або утриматися від її використання, а зобов`язання з повернення кредитних коштів залежить лише від волевиявлення клієнта.

Таким чином, відповідач на власний розсуд вирішував чи використовувати наданий йому кредитний ліміт, чи утриматися від його використання. Ключовим моментом є власне дії відповідача з ініціювання платіжної операції за рахунок не власних коштів, а за рахунок кредитних коштів, що становить собою операцію з кредитування рахунку, чим фактично акцептовано пропозицію банку з кредитування рахунку в обсязі та в межах кредитного ліміту, що свідчить про прийняття та схвалення власними діями факту кредитування рахунку в обсязі, що визначено самим відповідачем вчиняючи саме таку кількість транзакцій і в такому обсязі, в якому він вважав за доцільне використати запозичені кошти.

При цьому, суд зазначає, що у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочене тіло кредиту - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором. Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою та відображається у відповідній колонці розрахунку заборгованості.

Кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тому відповідач міг використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами. Отже, сума заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту постійно змінюється в залежності від використання кредитних коштів та внесення платежів на погашення заборгованості.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість належним чином не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422,40 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн на користь позивача.

На підставі викладеного, статей 526,530,549,610,612,1050,1054 ЦК України, керуючись ст. 4, 13, 81,141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.11.2019 в розмірі 55736,93 грн (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот тридцять шість гривень дев`яносто три копійки) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 березня 2026 року.

Позивач:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, .

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.П.Бодрова