Справа №752/5717/25
Провадження №2/752/3895/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кокошка О.Б.,

за участю секретаря Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про захист прав споживачів про визнання протиправними дій та рішення, стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мартіна Людмила Григорівна в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про захист прав споживачів про визнання протиправними дій та рішення, стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона була власником транспортного засобу марки Toyota модель Land cruiser prado 150, 2021 року випуску, та одночасно з 16.02.2024 є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 20.11.2023 №-1000713.

Вказаний договір був укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна», за яким у період з 21.11.2023 по 20.11.2024 був застрахований вказаний транспортний засіб від страхових випадків, в тому числі ДТП. Страховик за умовами вказаного договору зобов`язався виплатити страхувальнику страхове відшкодування в разі настання страхового випадку із загальною страховою сумою у розмірі 1850000,00 грн.

29.12.2023 між сторонами була укладена додаткова угода про внесення змін до вказаного договору в частині зміни реєстраційного номеру застрахованого транспортного засобу, а 16.02.2024 - додаткова угода про внесення змін до вказаного договору в частині зміни вигодонабувача - на позивача ОСОБА_1

29.09.2024 у м. Дніпро в районі перехрестя вул. Українська та вул. Троїцька, стався страховий випадок - ДТП за участю вказаного застрахованого транспортного засобу, внаслідок якої автомобіль отримав механічні ушкодження та власнику завданий матеріальний збиток.

29.09.2024 страховик був повідомлений телефонним дзвінком до контакт-центру про вказану страхову подію, а 30.09.2024 була подана письмова заява-повідомлення про настання вказаної страхової події та виплату страхового відшкодування. До вказаної заяви страховику були подані документи на підтвердження понесення витрат з надання послуг з евакуації транспортного засобу з місця ДТП до СТО у сумі 1800 грн. Отже, відповідачу, як страховику, було відомо з 30.09.2024 про те, що вказаний автомобіль перебуває на СТО ТОВ фірма «Алмаз Мотор, Лтд».

01.10.2024 за участю представника страховика - експерта, представника власника та працівників СТО був проведений огляд вказаного транспортного засобу, за наслідками якого складений акт огляду, в якому вказані відомості про його непридатність до експлуатації через отримані серйозні ушкодження ходової частини.

Під час усної розмови із представником страховика був погоджений перелік ремонтних робіт і запасних частин, які увійшли у кінцевий рахунок. В подальшому за усним запитом страховика рахунок на суму 453553,93 грн від 03.10.2024 №А1008300 був відправлений працівником СТО на електрону адресу представника страховика. Також представником СТО у відповідь на адвокатський запит отримана інформація, що представником СТО підтверджується інформація про узгодження із представником СТО здійснення вказаних робіт.

07.10.2024 до страховика була подана заява на виплату вказаного страхового відшкодування із перерахуванням коштів на рахунок СТО для здійснення відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу у сумі 453553,93 грн та для відшкодування коштів за послуги евакуатора у сумі 1800,00 грн.

СТО виконала вказані ремонті роботи, внаслідок чого із замовником був підписаний акт.

Позивач в кінці листопада 2024 року отримала від страховика лист, яким їй повідомлено про непогодження проведення вказаних робіт на вказаній СТО, оскільки наявні зауваження до пред`явленого рахунку та з рекомендацією проведення робіт на СТО у с. Софіївська Борщагівка на підставі рахунку від 18.11.2024 №10804/ДВЗ. Водночас вказаний рахунок до листа страховиком не доданий.

В подальшому представником позивача була з`ясована інформація про те, що 22.11.2024 представником страховика був проведений повторно огляд застрахованого транспортного засобу, внаслідок якого встановлений факт його відновлення від наслідків ДТП.

Також від СТО страховику надана відповідь від 09.12.2024 про проведення відповідних робіт та відновлення транспортного засобу, за якими не проведений розрахунок.

Отже, на думку позивача, у період з 30.09.2024 (дата подачі заяви-повідомлення страховику) по 18.11.2024 (дата підписання акту наданих послуг з проведення ремонту) страховик не виконав його обов`язку на виконання п. 7.5.2 договору з метою вжиття заходів та дій для оформлення необхідних документів, в тому числі погодження проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого застрахованого автомобіля.

Також позивач отримала від страховика лист про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування від 20.12.2024 №10962/ДВЗ через порушення страхувальником п. 8.1.9 умов страхування.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу від 14.02.2025 №YD06025 станом на 29.09.2024 розмір матеріального збитку становить 458434,91 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, в результаті пошкодження). Вартість послуг оцінювача становить 4500,00 грн.

На думку позивача, прийнята відповідачем відмова у здійсненні страхового відшкодування є неправомірною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства та положенням укладеного договору страхування.

Отже, через прийняте відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, позивач на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про страхування», умов вказаного договору, змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Судові витрати складаються із 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи (орієнтовний розрахунок суми судових витрат).

Позивач просила:

- визнати протиправними дії та рішення, оформлене листом вих. №10962/ДВЗ від 20.12.2024 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» по справі №224044 щодо відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 згідно з договором №-1000713 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 20.11.2023;

- стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором №-1000713 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 20.11.2023 у розмірі 453553,93 грн; витрати за оплату автотоварознавчого дослідження проведеного оцінювачем у розмірі 4500,00 грн, витрати за транспортування транспортного засобу до найближчого ремонтного підприємства (СТО) у розмірі 1800,00 грн.

14.04.2025 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.09.2025 судом постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Мартіна Л.Г. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначив, що між сторонами був укладений вказаний договір від 20.11.2023 з відповідними змінами, у зв`язку з чим правовідносини регулюються в тому числі Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 чинним на дату 20.11.2023. Відповідачем 30.09.2024 від представника позивача була отримана заява-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового відшкодування та на виплату страхового відшкодування, а саме ДТП за участю застрахованого та іншого транспортних засобів. На підставі умов страхування у страховика виник обов`язок проведення огляду пошкодженого застрахованого автомобіля за 4 робочі дні, а не за 2 робочі дні. На виконання вказаного обов`язку 01.10.2024 представником страховика був проведений технічний огляд застрахованого транспортного засобу та складений акт огляду. Також на виконання п. 7.5.2 та 7.5.8 умов страхування страховиком були здійснені заходи для реєстрації вказаного страхового випадку, отримання відомостей про нього та проведення огляду пошкодженого автомобіля. Проте, на виконання п. 8.1.9 умов страхування у разі настання передбаченої договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний до проведення огляду пошкодженого застрахованого транспортного засобу страховиком та отримання письмового дозволу від страховика не проводити роботи по зміні його стану, ремонтні роботи, крім заходів, необхідних для транспортування до узгодженого із страховиком місця ремонту або зберігання. Пунктом 10.8 умов страхування визначено, що вибір СТО для проведення ремонтних робіт, в тому числі авторизованої (гарантійної) СТО (наприклад, якщо гарантійні зобов`язання підтримують декілька дилерів виробника застрахованого транспортного засобу) або СТО за направлення страховика, страхувальник узгоджує письмово із страховиком. Згідно з п. 10.10.8 умов страхування страховик має безумовне право перевірки та узгодження з ремонтним підприємством обсягів, видів і цін стосовно складових (деталей) застрахованого транспортного засобу, відновлювальних робіт та необхідних матеріалів. До моменту повного узгодження витрат на відновлювальний ремонт розмір прямого збитку вважається невизначеним. Від позивача 04.10.2024 відповідач отримав рахунок СТО №А1008300 від 03.10.2024 на відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля позивача на суму 488 090,14 грн. Його погодження з боку відповідача як страховика заздалегідь або після отримання не здійснювалося, оскільки позивачем не направлялося письмової заяви про узгодження рахунку та подальшого відновлювального ремонту автомобіля на вказаній СТО. Відповідач 15.11.2024 отримав рахунок №ВДиС-0062923 вiд 15.11.2024 ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» (авторизоване (гарантійне) СТО) на відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля позивача на суму 414651,98 грн. Листом №10804/ДВЗ від 19.11.2024 відповідачем було повідомлено позивача та ОСОБА_2 про здійснення страховиком заходів щодо визначення розміру страхового відшкодування внаслідок пошкодження при ДТП від 29.09.2024 вказаного автомобіля, а також повідомлено, що страховик після аналізу рахунку №А1008300 від 03.10.2024 не погоджує проведення відновлювального ремонту на вказаному СТО, в тому числі запропоновано провести такі роботи на СТО ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА». Проте, відповіді на зазначений лист позивачем надано не було. Крім того, відповідач зазначив, що забезпечення транспортування пошкодженого автомобіля на СТО ТОВ «ВІДІ АВТОСТРАДА» могло бути здійснено за рахунок страховика. Однак, відповідачу листом ТОВ фірма «Алмаз-Мотор, Лтд» №743 від 09.12.2024 було повідомлено, що вказаною СТО проводились ремонтно-відновлювальні роботи вказаного транспортного засобу на підставі акту виконаних робіт. Водночас відповідачу було повідомлено про нездійснення оплати за виконані роботи. 20.12.2024 відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування за заявленою подією, яка мала ознаки страхового випадку, оскільки позивач самостійно, без узгодження зі страховиком, всупереч вимогам пунктів 8.1.9, 10.8, 10.10.8 умов страхування здійснив проведення відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля. На думку відповідача, вказане рішення страховика є законним та обґрунтованим.

Представник позивача адвокат Мартіна Л.Г. за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надала до суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі, оскільки доводи, викладені у відзиві відповідачем, не спростовують позицію позивача, викладену у позові.

В обґрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначила, що заперечення відповідача проти позовної заяви, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Транспортний засіб Toyota модель Land cruiser prado 150, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16.02.2024 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до копії договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 20.11.2023 №-1000713, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна», у період з 21.11.2023 по 20.11.2024 був застрахований вказаний транспортний засіб від страхових випадків, в тому числі ДТП. Страховик за умовами вказаного договору зобов`язався виплатити страхувальнику страхове відшкодування в разі настання страхового випадку із загальною страховою сумою у розмірі 1850000,00 грн.

Згідно з Умовами добровільного страхування наземного транспорту, які є додатком 1 до вказаного договору від 20.11.2023 №-1000713, зокрема:

- п. 10.18.1 Страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування і складає страховий акт протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання Страховиком всіх належним чином оформлених документів, необхідних для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, та визначення розміру завданих збитків (згідно з Розділом 9 цього Додатку до Договору), а також документів, отриманих Страховиком в процесі розслідування страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового);

- п. 10.8 вибір СТО для проведення ремонтних робіт, в тому числі Авторизованої (гарантійної) СТО (наприклад, якщо гарантійні зобов`язання підтримують декілька дилерів виробника застрахованого ТЗ) або СТО за направлення Страховика, Страхувальник узгоджує письмово із Страховиком;

- п. 10.10.8 Страховик має безумовне право перевірки та узгодження з ремонтним підприємством обсягів, видів і цін стосовно складових (деталей) застрахованого ТЗ, відновлювальних робіт та необхідних матеріалів. До моменту повного узгодження витрат на відновлювальний ремонт розмір прямого збитку вважається невизначеним;

- п.10.6. розмір завданих збитків визначається Страховиком на підставі: документа, в якому визначено перелік знищених, пошкоджених або викрадених складових частин чи в цілому застрахованого ТЗ та/або ДО (дефектної відомості, складеної експертомавтотоварознавцем, Акту огляду ТЗ); документа, що містить розрахунок розміру витрат на відновлювальний ремонт або розміру матеріального збитку застрахованого ТЗ та/або ДО, з урахуванням умов Договору (кошторис, калькуляція СТО, акт/висновок автотоварознавчої експертизи, тощо;

- п. 8.1.9 у разі настання передбаченої Договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, Страхувальник зобов`язаний до проведення огляду пошкодженого застрахованого ТЗ Страховиком (або представником Страховика) та отримання письмового дозволу від Страховика не проводити роботи по зміні його стану, ремонтні роботи, крім заходів, необхідних для транспортування до узгодженого із Страховиком місця ремонту або зберігання. У разі настання події за межами України - зробити фотографії пошкоджень застрахованого ТЗ і далі діяти згідно з інструкціями Страховика.

29.12.2023 між сторонами була укладена додаткова угода про внесення змін до вказаного договору в частині зміни реєстраційного номеру застрахованого транспортного засобу, а 16.02.2024 - додаткова угода про внесення змін до вказаного договору в частині зміни вигодонабувача - на ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються копіями відповідних додаткових угод.

Отже, цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Згідно з копією відповіді НПУ 29.09.2024 о 12-05 год. у м. Дніпро в районі перехрестя вул. Українська та вул. Троїцька, сталася ДТП за участю вказаного застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу марки Audi А4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження.

29.09.2024 ФОП ОСОБА_3 здійснив послуги з евакуації транспортного засобу Toyota prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , подачі евакуатора та завантаження-розвантаження транспортного засобу, вартість вказаних послуг становить 1800,00 грн, які були сплачені ОСОБА_4 . Вказані обставини підтверджуються копією акту наданих послуг від 29.09.2024, копією рахунку на оплату від 29.09.2024 №29/09-1 та копією квитанції від 29.09.2024 №9355-9732-7679-4460.

30.09.2024 ОСОБА_4 повідомив страховика про настання ДТП, яка сталася 29.09.2024 о 12-10 год. на перехресті вулиць Троїцька та Українська у м. Дніпро за участю транспортного засобу Toyota prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

01.10.2024 був здійснений огляд транспортного засобу Toyota Land cruiser prado 150, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлений перелік пошкоджень вказаного транспортного засобу, що підтверджується копією акту огляд колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 01.10.2024.

07.10.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали ПрАТ «СК «Євроінс Україна» спільну заяву про виплату страхового відшкодування до справи №224044, згідно якої просили здійснити перерахування коштів на рахунок СТО для здійснення відновлювального ремонту - ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» згідно з рахунком від 03.10.2024 № НОМЕР_4 , та на банківські реквізити ОСОБА_2 за послуги евакуатора відповідно до рахунку від 29.09.2024 №29/09-1 ФОП ОСОБА_3 у розмірі 1800,00 грн.

Згідно з копією рахунку від 03.10.2024 №А1008300 ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» складений перелік наданих послуг щодо пошкодженого транспортного засобу, вартість яких становить 453553,93 грн.

Відповідно до копії акту наданих послуг від 18.11.2024 №А1008300, складеного між ОСОБА_1 та ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», складений перелік наданих послуг щодо пошкодженого транспортного засобу, вартість яких становить 453553,93 грн.

Згідно з копією повідомлення від 19.11.2024 №10804/ДВЗ ПрАТ «СК «Євроінс Україна» рекомендувало ОСОБА_2 та ОСОБА_1 провести ремонтно-відновлювальні роботи вказаного пошкодженого транспортного засобу на СТО ТОВ «Віді автострада» згідно рахунку від 15.11.2024 №ВДиС-0062923. Також ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зазначило, що страховик не погодив здійснення вказаних робіт ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД».

Згідно з копією рахунку від 15.11.2024 №ВДиС-0062923 СТО ТОВ «Віді автострада» складений перелік послуг щодо пошкодженого транспортного засобу, вартість яких становить 414651,98 грн.

Згідно з копією запиту від 27.11.2024 №10836/ДВЗ ПрАТ «СК «Євроінс Україна» направив ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» запит, в якому просив повідомити інформацію про здійснення ремонтно-відновлювальні роботи вказаного пошкодженого транспортного засобу згідно рахунку від 03.10.2024 №А1008300, та у разі їх проведення надати наряд-замовлення, акт виконаних робіт, інформацію про їх платника та про стан зберігання пошкоджених (замінених) деталей вказаного автомобіля.

Відповідно до копії повідомлення від 09.12.2024 №743 ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» повідомило ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у відповідь на запит від 27.11.2024 №10836/ДВЗ про те, що були проведені ремонтно-відновлювальні роботи вказаного пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт, нарядом-замовленням, рахунком від 03.10.2024 №А1008300. Водночас зазначено, що не була зроблена оплата вказаних робіт, здійснення якої очікується від ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Відповідно до копії повідомлення від 20.12.2024 №10962/ДВЗ у справі №224044 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відповідь на заяву про виплату страхового відшкодування від 07.10.2024, що відсутні підстави для здійснення вказаної виплати у зв`язку із неузгодженням здійснених ремонтно-відновлювальних робіт вказаного пошкодженого транспортного засобу зі страховиком.

Відповідно до копії квитанції від 14.02.2025 ФОП ОСОБА_5 прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4500,00 грн за складання звіту про оцінку від 14.02.2025 №YD06025.

Згідно з копією звіту про оцінку від 14.02.2025 №YD06025 за результатами проведеної оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Land cruiser prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 29.09.2024 вказаний збиток становить 458434,91 грн (вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні). Під час складання вказаного звіту було проведено огляд вказаного автомобіля та виявлено його пошкодження, перелік яких зазначено у акті огляду від 04.10.2024.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вищевказаний закон у статті 3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вищевказаного закону).

Цивільна відповідальність носить майновий характер: особа, яка заподіяла шкоду, зобов`язана повністю відшкодувати збитки потерпілому, тобто третій особі. Підписанням договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів даний обов`язок перекладається на страховика.

Однак, чинне законодавство, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, нерозривно пов`язує момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхового відшкодування із настанням страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.

Відповідно до положень п. 59 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Відповідно до абз. 1 п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Верховний Суд у постанові від 13.12.2023 у справі №759/28079/21 зазначив, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зазначив, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні.

Аналогічні за змістом правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №641/10491/15-ц.

Відповідно до висновків Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №208/4598/21 та від 16.02.2022 у справі № 242/1930/21 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №753/15214/16-ц.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено ст. 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 у справі №753/19288/14-ц, від 25.03.2019 у справі №591/3152/16.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 була завдана шкода, як вигодонабувачу за договором добровільного страхування наземного транспорту, укладеним з відповідачем (страховиком), оскільки належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, яка відбулася 29.09.2024, у зв`язку з чим настав страховий випадок.

Проте, Законом України «Про страхування» та умовами укладеного договору страхування не врегульований порядок направлення письмових заяв до страховика про узгодження рахунку і узгодження подальшого відновлювального ремонту, а також не визначений порядок дій сторін договору для отримання такої письмової згоди, строки розгляду та узгодження страховиком.

Проте, матеріали вказаної справи містять докази узгодження позивачем та відповідачем розміру страхової виплати відповідно до умов укладеного вказаного договору та положень вищевказаних законів України, зокрема направлення повідомлень від позивача, СТО актів про перелік та вартість ремонтно-відновлювальних робіт щодо пошкодженого транспортного засобу. Отже, обов`язок з відшкодування шкоди позивачу у межах страхового відшкодування покладається на страховика, у вказаному випадку на відповідача.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем надано документи, якими підтверджено виконання ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу, вартість яких становить 453553,93 грн, а тому розмір збитку необхідно визначати саме із цієї суми як вартості вказаних робіт, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу страхове відшкодування у межах ліміту страхової відповідальності за вказаним договором у сумі 453553,93 грн, а також витрати на проведення дослідження проведеного оцінювачем у розмірі 4500,00 грн та витрати за транспортування пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1800,00 грн.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що є безпідставними доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо відсутності підстав, для задоволення позовних вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Разом з тим, підстав для визнання дій та відмови у виплаті страхового відшкодування саме протиправними не має, оскільки відповідно до умов договору та закону, до компетенції відповідача входить право прийняти таке рішення, та достатнім для ефективного захисту прав позивача буде стягнення суми страхового відшкодування, у звязку із тим, що суд дійшов висновку про необґрунтованість відмови страховика здійснити виплату страхувальнику страхового відшкодування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про захист прав споживачів про визнання протиправними дій та рішення, стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 4598,54 грн відповідно пропорційному розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачем при зверненні до суду поставлено питання про орієнтовний розмір у сумі 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У матеріалах справи міститься лише копія ордера на надання правничої (правової) допомоги, проте доказів укладення договору про надання професійної правничої допомоги суду та акт виконаних робіт суду не надано.

Отже, щодо судових витрат на правничу допомогу, суд оцінюючи надані позивачем докази, дійшов висновку про відмову у відшкодуванні судових витрат позивачу у розмірі 30000,00 грн, оскільки позивач не надала доказів щодо обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості, що сплачена, а саме документ на підтвердження виконання вказаних робіт та сплати правової допомоги позивачем не наданий, тобто позивач не навела жодного належного доказу понесення нею витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про захист прав споживачів про визнання протиправними дій та рішення, стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 20.11.2023 №-1000713 у розмірі 453553 (чотириста п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн 93 коп.; витрати за оплату дослідження проведеного оцінювачем у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп., витрати за транспортування транспортного засобу у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн 00 коп.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 4598 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн 54 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Представник позивача: адвокат Мартіна Людмила Григорівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, .

Представник відповідача: адвокат Журов Євген Євгенович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102.

Рішення складене 10.02.2026.

Суддя О. Б. Кокошко