Номер провадження6/205/101/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 205/10132/23,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника Кучерук К.А. направила до суду вищевказану заяву, посилаючись на те, що 24 березня 2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий документ за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 69 556,68 грн. та судових витрат у сумі 2 684 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк», який було направлено до Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУМЮ та перебував на виконанні з 09 липня 2024 року по 17 лютого 2025 року. Державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено на адресу АТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що виконавчий документ отримано стягувачем та передано на зберігання до Центру обробки документів за адресою: АДРЕСА_1 , але внаслідок військової агресії рф вказану будівлю було зруйновано і виконавчий документ знищено. На підставі вищезазначеного, просила видати дублікат виконавчого листа у справі від 24 березня 2024 року, який видано Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Представник заявника Кучерук К.А. у заяві про видачу дубліката виконавчого документа просила розглянути справу без участі представника АТ КБ «Приватбанк».

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, але про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 20 грудня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким задоволено позовні вимоги та відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 69 556,68 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 62 051,74 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 504,94 грн., а також понесені і документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн.

Матеріали справи містять копії виконавчих листів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/10132/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 69 556,68 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 62 051,74 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 504,94 грн., а також понесених і документально підтверджених судових витрат у справі у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн., які видано 26 березня 2024 року.

У матеріалах справи також наявна довідка АТ КБ «Приватбанк» про втрату виконавчого документу зі змісту якої судом встановлено, що виконавчий документ, який видано Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №205/10132/23, було знищено 05 жовтня 2025 року через руйнування будівлі «Центру обробки документів» за адресою: м. Львів, вул. Північна, буд. 2, де вказаний виконавчий документ перебував на зберіганні, внаслідок військової агресії російської федерації.

Згідно з відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 , станом на дату розгляду заяви АТ КБ «Приватбанк» про втрату виконавчого документу, виконавчі провадження завершені.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 431 та частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до вимог пп. 17.4 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі №1005/7133/2012 та від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14.

Як вбачається зі змісту долученої до заяви довідки АТ КБ «Приватбанк» про втрату виконавчого документу, виконавчий документ, який видано Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №205/10132/23, було знищено 05 жовтня 2025 року через руйнування будівлі «Центру обробки документів» за адресою: м. Львів, вул. Північна, буд. 2, де вказаний виконавчий документ перебував на зберіганні, внаслідок військової агресії російської федерації.

Таким чином, стягувачем зазначено достатні підстави та надано належні докази на підтвердження обставин втрати оригіналу виконавчого документа.

Крім того, в матеріалах справи відсутні також докази виконання боржником вищезазначеного судового рішення.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день рішення суду не виконано, а з матеріалів справи не вбачається, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «ІммобільяреСаффі проти Італії»). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (рішення у справі Войтенка).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявником доведено втрату оригіналу виконавчого листа, а строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, тому суд вважає за можливе задовольнити заяву про видачу дубліката виконавчого листа у справі №205/10132/23.

Керуючись ст. ст. 81, 247, 260-261, 431, 433, 353 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 205/10132/23 задовольнити.

Видати дублікати виконавчих листів у справі №205/10132/23, які 26 березня 2024 року видані Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 69 556,68 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 62 051,74 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 504,94 грн., а також понесених та документально підтверджених судових витрат по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Т.П. Терещенко

.