Справа № 342/142/26
Провадження № 2/342/377/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., ознайомившись із матеріалами позовної заяви за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

До Городенківського районного суду поступила позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Дану позовну заяву ухвалою суду від 18 лютого 2026 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. А саме подання до позовної заяви інформації про зареєстроване місце проживання або перебування відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вимог ухвали суду від представника позивача адвоката Кривка М.В. поступила заява про усунення недоліків серед іншого було подано клопотання про витребування в Західного міжрегіонального управління ДМС інформації та документи, які засвідчують (засвідчували) факт зареєстрованого місця проживання чи перебування в Україні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На запит суду від Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби поступила 12.03.2026 інформація, з якої слідує, що за даними Західного міжрегіонального управління ДМС ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою/знятою з реєстрації місця проживання не значиться.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, доданими до неї матеріалами, клопотанням представника позивача поданого на виконання вимог ухвали від 18.02.2026 про витребування доказів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Із змісту позовної заяви та долучених до неї матеріалів вбачається, що: позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; місцем проживання (перебування) відповідачки ОСОБА_3 , яка є громадянкою рф, вказано - АДРЕСА_1 ; зазначено про те, що у шлюбі в них дітей не народжувалось.

Згідно вимог 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

Так, частиною першою статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території, тощо.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, для визначення підсудності ЦПК України передбачає використання лише зареєстрованого місця проживання (реєстрація (декларування) місця проживання/перебування особи може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі на підставі договору оренди житлового приміщення); фактичне місце проживання фізичної особи не має юридичного значення. Так само закон не пов`язує визначення підсудності із розташуванням робочого місця позивача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 серпня 2024 року у справі № 552/5908/22).

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 2 Закону № 1871-IX реєстрація місця проживання (перебування) особи внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою;

3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках (стаття 3 Закону № 1871-IX).

Результат аналізу мети реєстрації місця проживання особи дозволяє зробити висновок, що така юридична дія необхідна особі для реалізації її конституційних прав, які залежать від місця реєстрації особи.

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватисяна припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Стосовно зазначеного позивачем останнього відомого зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачки суд зазначає наступне.

У позовній заяві та доданих до неї сканокопіях документів зазначено, що ОСОБА_3 є громадянкою російської федерації. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб 18 лютого 2022 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

До заяви представником позивача долучено заяву за підписом ОСОБА_3 . Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_3 перебуває, станом на час підписання заяви 28.02.2026 року за адресою АДРЕСА_1 , а не за межами України.

Проте у матеріалах справи відсутні будь-які дані про зареєстроване її місце проживання (перебування) на території на яку поширюється юрисдикція Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Також відсутня інформація про її місце проживання (перебування) під час реєстрації шлюбу чи про її виїзд з України після реєстрації нею 18.02.2022 року у м.Івано-Франківську шлюбу із позивачем.

Про відповідачку відсутні дані в Єдиному державному демографічному реєстрі та за даними реєстру територіальної громади (відповідь № 2350676 від 17.02.2026 року, сформована у системі «Електронний суд» та відповідь Городенківської міської ради № 771 від 16.02.2026).

А також її місце реєстрації в Україні не встановила Державна міграційна служба України (лист Західного міжрегіонального управління ДМС від 12.03.2026 року № 4601.6.2-3739/46.2-26).

Тобто інформація зазначена в позовній заяві про останнє відоме зареєстрованим місцем проживання (перебування) ОСОБА_3 на території на яку поширюється юрисдикція Городенківського районного суду Івано-Франківської області не підтверджена будь-якими належними та допустимими доказами.

Також суд звертає увагу, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано також на території на яку не поширюється юрисдикція Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Частина 1 статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звернення до суду має передбачати наявність спору, де кожен з відповідачів якимось чином порушує права позивача.

Зважаючи на те, що суд звертає також увагу, що позивачем ОСОБА_1 не надано доказів про існування у нього та його дружини ОСОБА_3 перешкод у вирішенні питання про розірвання шлюбу в позасудовому порядку чи в порядку визначеному ч.2 ст.28 ЦПК України (за домовленістю подружжя), зважаючи на зазначені в позові обставини та враховуючи надану представником позивача сканокопію заяви за підписом ОСОБА_3 , із змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 згідна на розірвання шлюбу та про її місце перебування станом на березень 2026 року за адресою АДРЕСА_1 .

Подання представником позивача - адвокатом Кривка М.В. клопотання в котрому він зазначає про можливість відкриття провадження по даній справі зважаючи на вказані ним обставини, не є належним виправленням недоліків, які вказані в ухвалі суду від 18.02.2026. Оскільки, ним не було надано інформації про дійсне місце проживання (перебування) відповідачки ОСОБА_3 , яка є іноземною громадянкою, також за клопотанням адвоката не отримано такої інформації і від ДМС України, що в цілому не дає суду прийти до переконання про наявність на даний час підстав для відкриття провадження по даній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що на даний час позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів і не здобуто їх судом за клопотанням представника позивача, на підтвердження того, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, підлягає розгляду саме Городенківським районним судом Івано-Франківської області із дотриманням правил підсудності визначених чинним законодавством України.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тому, зважаючи на вищенаведене, зокрема на те, що недоліки зазначені у вищевказаній ухвалі не усунуті, вважаю можливим позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 185, 258, 272, 353, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 16.03.2026.

Суддя: Гайдич Р. М.