Справа 688/1173/25
№ 2/688/10/26
Рішення

Іменем України

04 березня 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Міськової І.Г.,

представника позивача Сташук М.О.,

представника відповідача Ткачука Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Сташук Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

17.03.2025 адвокат Сташук М.О. в системі «Електронний суд» звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 орендував у ОСОБА_3 приміщення по АДРЕСА_1 , де провадив свою підприємницьку діяльність, обладнавши кафе під назвою «Тоні». В дане приміщення згідно накладних та розрахункових документів ним було завезено власне обладнання на суму 242712 грн, зокрема: кавовий апарат Laspezial, вартістю 60000 грн; кавомолку подвійного прямого помолу, вартістю 15000 грн; кавомолку бункерного типу 3 шт вартістю 15000 грн; стіл 2 шт вартістю 8000 грн; стіл малий 3 шт, вартістю 3000 грн; барну стійку 1 шт, вартістю 33000 грн; полку широку 1 шт., вартістю 2000 грн; полку подвійну 2 шт., вартістю 3000 грн; диван 6 шт., вартістю 36000 грн; крісло 2 шт., вартістю 4000 грн; стільці червоні 2 шт., вартістю 1400 грн; стілець барний 1 шт., вартістю 1000 грн; стілець барний залізний 1 шт., вартістю 6000 грн; генератор 1 шт., вартістю 29999 грн; льодогенератор 1 шт., вартістю 3300 грн; підставку 1 шт., вартістю 380 грн; планшет 1 шт., вартістю 4046 грн; обігрівач інфрачервоний 1 шт., вартістю 5000 грн; підсвітку 1 шт., вартістю 903 грн.; світильник 1 шт., вартістю 420 грн; світильники 3 шт., вартістю 1764 грн; камери спостереження 2 шт., вартістю 1000 грн; холодильник 1 шт., вартістю 4000 грн; морозильну камеру 1 шт., вартістю 4500 грн.

12.10.2024 ОСОБА_1 мобілізували і він не зміг продовжувати свою діяльність, про що відповідачку повідомив. Однак, він не забрав своє майно і обладнання, воно знаходиться у приміщенні ОСОБА_3 , яка не надає йому можливості його забрати. Він не уповноважував ніяких осіб щодо розпорядження його майном чи передання його в оренду. ОСОБА_1 являється власником майна і воно вибуло з володіння проти його волі, а відповідачка скористалась його відсутністю у зв`язку із мобілізацією та незаконно, без будь-яких правових підстав, заволоділа майном ОСОБА_1 та утримує його у себе.

А тому на підставі ст. 387, ч.1 ст. 388 ЦК України просить суд витребувати у ОСОБА_3 належне ОСОБА_1 майно, а саме: кавовий апарат Laspezial, вартістю 60000 грн; кавомолку подвійного прямого помолу, вартістю 15000 грн; кавомолку бункерного типу 3 шт вартістю 15000 грн; стіл 2 шт вартістю 8000 грн; стіл малий 3 шт, вартістю 3000 грн; барну стійку 1 шт, вартістю 33000 грн; полку широку 1 шт., вартістю 2000 грн; полку подвійну 2 шт., вартістю 3000 грн; диван 6 шт., вартістю 36000 грн; крісло 2 шт., вартістю 4000 грн; стільці червоні 2 шт., вартістю 1400 грн; стілець барний 1 шт., вартістю 1000 грн; стілець барний залізний 1 шт., вартістю 6000 грн; генератор 1 шт., вартістю 29999 грн; льодогенератор 1 шт., вартістю 3300 грн; підставку 1 шт., вартістю 380 грн; планшет 1 шт., вартістю 4046 грн; обігрівач інфрачервоний 1 шт., вартістю 5000 грн; підсвітку 1 шт., вартістю 903 грн.; світильник 1 шт., вартістю 420 грн; світильники 3 шт., вартістю 1764 грн; камери спостереження 2 шт., вартістю 1000 грн; холодильник 1 шт., вартістю 4000 грн; морозильну камеру 1 шт., вартістю 4500 грн, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позов підтримав. У відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача ОСОБА_2 наведених у відзиві на позов, зазначивши що зареєструвався підприємцем у грудні 2019 року. У січні 2020 року відкрив кав`ярню, з того часу вкладав всі доступні йому кошти у її облаштування та розвиток. Це було його єдиним джерелом прибутку. Незважаючи на карантинні обмеження і початок повномасштабного вторгнення, створював робочі місця, платив податки та заробітну плату працівникам. У серпні 2024 року до нього звернулась ОСОБА_2 із пропозицією придбати обладнання та меблі, що знаходяться в кав`ярні, запропонувала суму 10000 доларів США. На її пропозицію не погодився, оскільки планував продати за 15000 доларів США, розглядаючи це не просто як обладнання та меблі, а як діючий бізнес, який щодня приносить прибуток. 12.10.2024 його мобілізували до лав ЗСУ, він виїхав до іншого регіону, а згодом в іншу країну на навчання, тому не мав можливості виходити на зв`язок. За його відсутності і без його відома ОСОБА_2 уклала договір оренди приміщення, де використовувала його майно. При спробі забрати майно, було викликано поліцію, яка запропонувала для вирішення цього питання звернутися до суду, що він і зробив. Доводи представника відповідача та пояснення третьої особи ОСОБА_3 не відповідають дійсності, після розірвання шлюбу із ОСОБА_5 переїхав жити в м. Київ, де проживав із іншою жінкою, орендував квартиру, що підтверджується договором оренди від 01.01.2024 р. (у 2023 р. орендував іншу квартиру), з АДРЕСА_2 не знімався з реєстрації, оскільки не мав іншого місця для реєстрації. Про отримання грошей ОСОБА_5 нічого не знав, із нею розлучився в квітні 2023 року, з того часу жодних стосунків із нею не підтримує. Оскільки дозволу на продаж майна не надавав, ціну його продажу не визначав, відповідач не може бути добросовісним набувачем, оскільки заволоділа майном незаконно, розписка написана не 18.10.2024, а безпосередньо перед судовим засіданням, що свідчить про змову. ОСОБА_5 , скориставшись його мобілізацією, вирішила присвоїти i продати його майно, яке було придбано ним після розлучення.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сташук М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач є єдиним власником спірного майна, оскільки придбав його після розірвання шлюбу, проживаючи однією сім`єю з іншою жінкою у м. Києві. Відповідач ОСОБА_2 діяла недобросовісно, оскільки знала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є подружжям, однак письмової згоди ОСОБА_1 під час придбання спірного майна вона у ОСОБА_5 не вимагала, незважаючи на значну вартість майна. За таких обставин відповідач є недобросовісним набувачем, у якого майно підлягає витребуванню у всіх випадках. Крім того, факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу та встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності в судовому порядку не встановлювався, а це свідчить про те, що колишня дружина позивача розпорядиоась не спільним майном, а його особистим, не маючи на те ніяких законних підстав поза його волею. А тому, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позов, у якому позов не визнала, зазначила, що вирішила придбати обладнання та меблювання для роботи кав`ярні, про купівлю якого попередньо домовилась з позивачем ОСОБА_1 , для чого було заплановано день зустрічі. За день до угоди позивача було мобілізововано до лав ЗСУ. Оскільки позивач не виходив на зв`язок, зустрілась з його дружиною ОСОБА_5 , яка запевнила, що поговорить з чоловіком. Поспілкувавшись із ОСОБА_1 , ОСОБА_5 повідомила, що останній просив її укласти угоду, оскільки він не може бути присутнім, отримавши розписку із паспортними даними та обумовлену суму коштів. Згідно розписки від 18.10.2024 вона передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 доларів США за умеблювання та обладнання, яке знаходиться у кав`ярні «Toni Coffeе» за адресою: АДРЕСА_3 . Через півтора місяця позивач приїхав і запропонував скасувати угоду, на що вона погодилась, запланували зустріч, на якій він мав повернути кошти, а вона мала передати йому ключі. Однак кошти ОСОБА_1 не повернув, а намагався забрати майно, але було викликано поліцію. Позивач не повідомив цих фактів у позовній заяві, а також про передачу 3000 доларів США. Вартість майна, зазначена у позові, є оцінкою позивача, оскільки не підтверджена належними доказами. Ціна укладеного правочину 3000 доларів США є договірною, погоджена із позивачем, на яку він погодився. Вважає себе добросовісним набувачем, оскільки майно було отримане на оплатній та законній основі, а тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ткачук Ю.Г. у судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що незважаючи на те, що шлюб між позивачем та його дружиною ОСОБА_5 був розірваний рішенням Шепетівського міськрайсуду Хмельницької області від 28.02.2023 року, вони продовжували проживати разом вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 . Поділ спільного майна подружжя позивач та його дружина ОСОБА_5 не здійснювали, отже позивачем не доведено належність спірного майна йому на праві особистої власності. В зв`язку з мобілізацією позивача 12.10.2024 до лав ЗСУ, його дружина за домовленістю з ним отримала від відповідачки грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що підтверджується власноручно написаною нею розпискою від 18.10.2024. Так як зазначене у позові рухоме майно є спільною власністю подружжя, було продано відповідачці за волевиявленням позивача та його дружини ОСОБА_5 , за придбане рухоме майно відповідачка сплатила грошові кошти, просив у задоволенні позову відмовити.

Позиція третіх осіб

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що діючи на підставі довіреності, виданої 22.08.2024 її братом ОСОБА_4 - власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , за усною домовленістю на невизначений строк надала його в оренду позивачу ОСОБА_1 , де він облаштував кав`ярню та здійснював свою діяльність. В цій кав`ярні у ОСОБА_1 працювала відповідач ОСОБА_2 . Згодом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про продаж обладнання кав`ярні. Так як ОСОБА_1 12.10.2024 мобілізували до лав ЗСУ, його дружина ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти за обладнання, після чого сплатила борги, які були у ОСОБА_1 , в тому числі і по орендній платі за орендоване нежитлове приміщення. Після придбання обладнання кав`ярні нею із ОСОБА_2 був укладений письмовий договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . А тому, вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволені.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання о 10 год 00 хв 28.04.2025.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 ; залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , відкладено проведення підготовчого засідання на 10 год 00 хв 23.05.2025, а за клопотанням представника позивача в підготовчому засіданні оголошено перерву до 09 год 45 хв 16.06.2025.

19.05.2025 відповідачем ОСОБА_2 до суду подано відзив на позов, у якому позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.

14.06.2025 позивач ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримав.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2025 за клопотанням позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , відкладено проведення підготовчого засідання до 13 год 00 хв 07.07.2025, за клопотанням представника відповідача - до 15 год 30 хв 22.07.2025, а згодом до 11 год 45 хв 30.09.2025.

19.06.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ткачук Ю.Г. в системі «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив, у яких просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

07.07.2025 позивач ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив, у яких позовні вимоги підтримав.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2025 частково задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування у відповідача оригіналів документів; задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ткачука Ю.Г. про долучення до матеріалів справи письмових доказів, виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та допит в якості свідка позивача ОСОБА_1 ; закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті о 13 год 00 хв 07.10.2025, який з різних причин та за клопотанням учасників справи неодноразово відкладався, востаннє до 09 год 00 хв 04.03.2026.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи доказів та визнання поважними причин їх неподання залишено без розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 29 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали у належній останній на праві спільної часткової власності квартирі по АДРЕСА_2 , від якого мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2023, яке набрало законної сили 06.04.2023, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.

25.10.2024 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.10.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Вказані обставини підтверджуються даними: копії свідоцтва про шлюб від 29.08.2009; копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 від 05.11.2013; копії рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2023; копії судового наказу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.10.2024; копії свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1999; копії витягу з Державного реєстру речових прав від 20.02.2025; копії довідки від 01.08.2016 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 на невизначений строк орендував приміщення по АДРЕСА_3 на підставі усної домовленості із ОСОБА_3 , яка діяла як представник ОСОБА_4 (власника приміщення), де здійснював підприємницьку діяльність у кафе «Toni Coffee», мав найманих працівників (обіймали посади баристи) ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , що підтверджується даними: письмового повідомлення ОСОБА_3 від 25.01.2025, відомостей про трудові відносини осіб за період проходження служби за 2025 рік.

З копії замовлення №20000771 від 23.01.2020 слідує, що ОСОБА_1 замовлено світильники вартістю 420 грн.

З копії накладної №114282799 від 13.06.2020 слідує, що ОСОБА_1 замовлено у інтернет-магазині через Нову пошту льдогенератор (апарат для льоду) Malatec K5537 вартістю 3300 грн, спосіб оплати післяплата.

Згідно рахунку-фактури № 47633 від 12.09.2021 його виписано ОСОБА_1 для оплати до 14.09.2021 за світильники підвісні на суму 3316,32 грн.

Згідно копії фіскального чеку від 18.10.2021 придбано у ТОВ «Розетка.УА» планшет Lenovo Tab M8 FHD вартістю 3999 грн.

З копії замовлення №100942 від 31.10.2023 слідує, що ОСОБА_1 здійснено замовлення підсвітки вартістю 903 грн, спосіб оплати післяплата, доставка через відділення №2 Нової пошти.

Згідно накладної №236083886 від 11.04.2023 ОСОБА_1 замовлено у інтернет-магазині підставку під макаруни вартістю 380 грн, спосіб оплати післяплата, доставка через відділення №2 Нової пошти.

З копії замовлення №31520357 від 19.01.2024 слідує, що ОСОБА_1 здійснено замовлення обігрівача інфрачервоного вартістю 5000 грн, спосіб оплати післяплата, доставка через Нову пошту.

Згідно копії замовлення №36896549 від 14.07.2024 ОСОБА_1 здійснено замовлення у ТОВ «ЕпіцентрК» генератору Karcher вартістю 29999 грн.

Згідно видаткової накладної №56 від 03.10.2024 ОСОБА_1 замовлено у ФОП ОСОБА_10 кавовий апарат Laspezial, вартістю 60 000 грн; кавомолку подвійну прямого помолу, вартістю 15 000 грн; кавомолку бункерного типу 3 шт., вартістю 15 000 грн.

12.10.2024 ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яку самовільно залишив 06.12.2024, що підтверджується даними мобілізаційного розпорядження, військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2025.

З розписок від 18.10.2024 вбачається, що ОСОБА_2 віддала, а ОСОБА_5 отримала за умеблювання та обладнання, яке знаходиться у кав`ярні «Toni Coffee» за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти в сумі 3000 доларів США.

ОСОБА_5 сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_11 борг за ФОП ОСОБА_1 в сумі 33190 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.10.2024. Також згідно платіжних інструкцій від 25.10.2024 ОСОБА_5 переказано Шевчук А.В. кошти в сумі 273,18 грн як плату за воду та ще кошти в сумі 5622 грн.

Згідно договору оренди приміщення №1 від 01.11.2024 ОСОБА_2 отримано в строкове платне користування приміщення по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 . Строк оренди 12 місяців, розмір місячної орендної плати складає 8000 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав №430901726 від 11.06.2025 земельна ділянка по АДРЕСА_3 належить територіальній громаді в особі Шепетівської міської ради та на праві оренди надана ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надала показання про те, що з 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , проживали разом із ним та їхнім сином по АДРЕСА_2 . У 2019 році ОСОБА_1 розпочав налагоджувати бізнес по продажу кави у кав`ярні по АДРЕСА_1 . Меблювання та обладнання у кафе купувалось за спільні кошти, було переважно вживаним, в тому числі кавові апарати, кавомолки, льодогенератор, холодильник, морозильна камера, меблі виготовляв на замовлення знайомий. Згодом він змінив місце діяльності і працював по АДРЕСА_4 . Це все майно було переміщено з першої кав`ярні в нову. Вона також допомагала власними силами та коштами. Оскільки були тривалі відключення світла, було холодно, вирішили придбати обігрівач та генератор, який вибрали разом в Епіцентрі. Бізнес у кав`ярні доходів не приносив, а тому у ОСОБА_1 виникла ідея його продати. У цих кав`ярнях баристою працювала ОСОБА_2 , він із нею мав гарні відносини, а тому у серпні 2024 року запропонував їй придбати меблювання та обладнання, що перебувало у кафе. Почав її навчати та роз`яснювати тонкощі роботи із базами. Вона попросила місяць спробувати працювати, він надав їй таку можливість, вона користувалась його терміналом, оскільки ще самостійно не зареєструвалась як ФОП. 12.10.2024 вони прокинулись, поснідали, після чого ОСОБА_1 пішов до кав`ярні. Проте, неподалік кафе був зупинений ТЦК, а згодом мобілізований до лав ЗСУ. Бізнес із боргами залишив для неї. Потрібно було розрахуватись із постачальниками кави, видати людям зарплату, а тому запитала у позивача, що їй робити. На що він по телефону повідомив, що із ОСОБА_2 він вже домовився про продаж майна за 3000 доларів США, їй лише потрібно піти написати розписку, отримати кошти, погасити борги. 18.10.2024 в кінці робочого дня в приміщенні кафе отримала грошові кошти в обумовленій сумі від ОСОБА_2 , про що написали один одному розписки. Після продажу домовились із ОСОБА_1 про те, що отримані кошти будуть витрачені на повернення боргів у кафе та коштів, які позичали у її матері в сумі 2200 доларів США. На наступний день зняла показання лічильників, згодом почала гасити борги за воду, світло, оренду, каву. Після повернення цих боргів, 1500 доларів США з його дозволу повернула матері, а решту витратила на придбання подарунка сину на день народження комп`ютера, про що відзвітувала йому, скидаючи всі квитанції. Також зазначила, що з осені 2023 року він деякий час проживав у м. Києві, орендував квартиру, оскільки перевіз туди піцерію, хотів розвинути бізнес там. Постійно приїжджав до них. В процесі передачі бізнесу, залишились документи, з яких вона дізналась про борги. Крім того, з`ясувала, що він без її відома відкрив ще одну кав`ярню, а також мав роман з іншою жінкою. А тому 24.10.2024 припинила із ним сімейні відносини. Ствердила, що з метою уникнення мобілізації, після консультації з адвокатом, ОСОБА_1 запропонував формально розірвати шлюб, при цьому запевнив, що нічого у їх відносинах після розірвання шлюбу не зміниться, вона залишаться сім`єю, а тому надала йому всі необхідні документи та шлюб судом між ними було розірвано. Після цього продовжили разом проживати, вести спільне господарство, виховувати сина, мали спільний бюджет, ОСОБА_1 за потреби, щоб погасити борги перед постачальниками, за кредитами брав навіть її кошти та кошти її мами. Його особисті речі та документи (паспорт) знаходились у неї в квартирі до моменту його мобілізації. Вказала, що спірне майно придбано за час їх спільного проживання, поділ якого вони не проводили. Зверталась лише до суду за стягненням аліментів, оскільки добровільно коштів на утримання сина ОСОБА_1 не надавав. У грудні 2024 року після того як ОСОБА_1 повернувся із навчання у Польщі, хотів викрасти їх дитину, тому зверталась до поліції. У 2025 році зняла з реєстрації ОСОБА_1 , оскільки він самовільно залишив частину, перебуває у розшуку, його також, крім поліції, постійно шукають з метою повернення боргів.

Свідок ОСОБА_7 суду надав показання про те, що з 01.01.2023 зустрічається та на даний час проживає разом із ОСОБА_2 однієї сім`єю. Знає, що ОСОБА_2 працювала у кав`ярні ОСОБА_1 баристою кілька місяців. Наприкінці літа 2024 року ОСОБА_2 знову почала працювати баристою у кав`ярні «Toni Coffee». Через місяць її керівник ОСОБА_1 запропонував їй продаж обладнання та меблювання у даному кафе. Порадившись, вони вирішили придбати це майно. Він особисто домовлявся із ОСОБА_1 про продаж, запропонував йому суму 3000 доларів США. Домовились про дату, однак за декілька днів до цього ОСОБА_1 мобілізували. Дізнавшись про це, написав йому, щоб з`ясувати деталі щодо продажу майна. Через декілька днів ОСОБА_1 повідомив по телефону, що його мобілізували, продажем займатиметься його дружина ОСОБА_5 . Домовлялись про продаж майна без боргів, тобто у кав`ярні мали бути відсутні борги перед постачальниками та за комунальними послугами. 18.10.2024 зустрілись із ОСОБА_5 після закриття зміни. Проговорили умови, передали гроші, написали розписки з обох сторін, передали ключі. ОСОБА_2 зареєструвалась як ФОП, почали діяльність. Через місяць чи два ОСОБА_1 повідомив, що хоче скасувати угоду, а тому вони вимагали повернення коштів. Проте, такі кошти він не повернув, а вони не повернули майно. Майно, яке вони придбали, все було вживане, ОСОБА_1 особисто йому про це повідомляв. Знає навіть особу, у якої ОСОБА_1 раніше купував кавовий апарат за 40000 грн, розмовляв навіть із цією особою про тривалість його використання. Також достеменно знає, що кавомолки також були вживані. ОСОБА_1 приходив у кав`ярню із ОСОБА_5 , знав її як його дружину. У них є син, якого також знає, бо він приходив із ними. Отже, знав їх як сім`ю. Навіть цікавився у ОСОБА_5 скільки часу вони одружені, на що вона відповіла, що 15 років. Коли був відсутній ОСОБА_1 , ОСОБА_5 приходила у кав`ярню, робила замовлення сировини, приносила квіти, вирішувала робочі питання.

Застосовані норми права, мотиви та висновки суду

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) «де факто» - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «де юре» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Частина перша статті 388 ЦК України стосується випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Указане тлумачення частини першої статті 388 ЦК України є сталим у правовій доктрині та судовій практиці.

Правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи.

Під неправомірним заволодінням потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника. Умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майном, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21), у постанові від 12 березня 2025 року у справі № 159/754/24 провадження № 61-220св25.

Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Згідно з частиною другою ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини другої ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, покладається саме на учасників справи.

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог змагальності цивільного судочинства саме позивач повинен довести вибуття майна із його володіння поза волею.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що ні позивачем, ні його представником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що спірне майно належить позивачу на праві особистої власності.

Також з досліджених судом доказів не встановлено та стороною позивача належними, допустимими та достатніми доказами не доведено, що майно, яке просить витребувати представник позивача у позові, вибуло з володіння позивача ОСОБА_1 поза його волею.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц провадження № 61-12168св18.

Не спростовано позивачем та його представником того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Суд сприяв у реалізації прав позивача, відповідно до ст. 12 ЦПК України, задовольнив клопотання про допит позивача ОСОБА_1 в якості свідка в порядку ст. 234 ЦПК України, оскільки факти, які мають значення для справи, йому відомі особисто.

Однак, позивач від такого допиту відмовився, посилаючись на відсутність можливості пересування через дію воєнного стану, загрозу життю і здоров`ю та ненадання згоди на його допит. Представник позивача також вказала на неможливість допиту позивача через проходження ним військової служби, не конкретизувавши якої саме через її секретність.

В той же час, такі доводи сторони позивача спростовані представником відповідача, яким надано письмове повідомлення військової частини НОМЕР_1 , у якій проходив військову службу позивач, про її самовільне залишення ще 06.12.2024.

Подані позивачем ОСОБА_1 численні заяви, клопотання в системі «Електронний суд» також спростовують доводи його представника про відсутність можливості у позивача вийти на зв`язок.

В жодне судове засідання позивач не з`явився, в тому числі в режимі відеоконференції, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в жодному клопотанні чи заяві не вказав адреси свого фактичного місця проживання (перебування), знаючи про відсутність у нього зареєстрованого місця проживання по АДРЕСА_2 , що викликає сумнів у його добросовісності. Хоча це є його процесуальним правом і участь приймала його представник, проте представник не надала достовірних доказів фактичного вибуття майна поза волею позивача, пославшись на те, що певну інформацію знає лише зі слів позивача. Представник позивача Сташук М.О., як професійний адвокат, не була позбавлена можливості доводити позовні вимоги шляхом подачі доказів, в тому числі заявляти клопотання про виклик свідків, про витребування доказів за необхідності. Більше того навіть після заміни неналежного відповідача належним за клопотанням представника позивача, жодних заяв з обґрунтуванням вимог саме до відповідача ОСОБА_2 у встановлені ЦПК України строки стороною позивача до суду не було подано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку в задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу;

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволені позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2,5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволені позову адвоката Сташук Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований по АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 11 березня 2026 року.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК