Справа № 642/5008/25
Провадження № 4-с/642/3/26
УХВАЛА

іменем України

12 березня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.

з участю секретаря Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Петренко Дмитра Олександровича, 3-я особа: НАБУ, про забов*язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди , - встановив:

До Холодногірського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із скаргою на дії приватного виконавця Петренко Д.О. під час здійснення останнім виконавчого провадження № 79984947. Скарга обґрунтована тим, що виконавчий лист було видано на підставі рішення Холодногірського р/с м. Харкова від 29.09.25р. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Не погодившись зі вказаним рішенням ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу та ухвалою Харківського апеляційного суду заявниці було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення. Однак приватний виконавець не зупинив виконавче провадження та наклав арешт на майно заявниці. Прохає анулювати рішення про відкриття виконавчого провадження , повернути заявниці незаконно стягнуту суму та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Відповідно до положень п. 7 ст. 448 ЦПК України якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду відповідної скарги, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою від 29.01.26 року скаргу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні скаржник пояснила що копію ухвали про поновлення строку на оскарження рішення Холодногірського р/с м. Харкова від 29.09.25р. електронною поштою направила приватному виконавцю однак останній ніяк не відреагував. Не змогла пояснити чому у скарзі третьою особою вказала НАБУ оскільки ніяких вимог до останніх не має.

Приватний виконавець та представник НАБУ до судового засідання не з`явились. Про час розгляду скарги повідомлені належним чином. Ставлення до скарги не висловили.

Судом встановлено що рішенням Холодногірського р/с м. Харкова від 29.09.25р. частково задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. За заявою позивача видано виконавчий лист.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.01.26р. відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про з зняття арешту з коштів та майна та апеляційну скаргу на рішення від 29.09.25р. залишено без руху.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.01.26р. ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Холодногірського р/с м. Харкова від 29.09.25р.

З витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається що 14.01.2026р. приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. відкрив виконавче провадження № 79984947 та станом на день розгляду скарги вказане виконавче провадження завершене.

Положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). 2. Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено що виконавче провадження відкрите 14.01.26р. а ухвала про поновлення строку на оскарження судового рішення від 29.09.25р. винесено тільки 26.01.26р. отже на день відкриття виконавчого провадження дії приватного виконавця були в межах діючого законодавства .

Ухвалою апеляційного суду від 16.01.26р. заявниці було відмовлено у знятті арешту з майна та коштів отже дії приватного виконавця щодо не скасування арешту майна та коштів були в межах діючого законодавства.

Жодних доказів щодо звернення заявника до приватного виконавця до завершення виконавчого провадження матеріали справи не містять.

На час розгляду скарги ОСОБА_1 рішення апеляційним судом по апеляційній скарзі на рішення Холодногірського р/с м. Харкова від 29.09.25р. не прийнято.

Згідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові ВП ВС від 12.02.2020 р. № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 року по справі №712/12136/18.

Таким чином у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження у виконавчої служби ( приватного виконавця) відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю , визначеної законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного ( приватного) виконавця не пізніше наступного дня. Одночасно із цим Законом визначено єдина підстава звернення до суду для отримання відповідного рішення суду боржником ( колишнім боржником по закритому виконавчому провадженню ), як стороною виконавчого провадження шляхом звернення із скаргою на дії виконавчої служби, так як порядок звернення власника майна із відповідним позовом, визначений лише у випадку якщо цей власник не є ( та не був ) стороною виконавчого провадження.

З таких підстав суд вважає що відсутні правові підстави для визнання неправомірними дії приватного виконавця Петренко Д.О. щодо відмови у скасуванні арештів, оскільки відсутнє відповідне рішення суду щодо скасування арешту.

Заявник не позбавлена права на звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення якщо для цього будуть правові підстави.

Постановою ОП КЦС ВС від 31 липня 2023 року у справі № 216/5508/20 встановлено що неможливим є розгляд вимог про відшкодування моральної шкоди у скарзі на дії державного ( приватного) виконавця. Ці вимоги суд може розглянути окремо в позовному провадженні. Сформовано правовий висновок згідно до якого за частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними й зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, під час розгляду таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики і повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного й касаційного оскарження судових рішень тощо. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в межах розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не може розглядати питання про відшкодування моральної шкоди або інших збитків, приймаючи ухвалу, постановлену за результатами розгляду скарги, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Проте в разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного (приватного) виконавця особа має право звернутися до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті 1174, 1166, 1167 ЦК України). Такі справи повинні розглядатись у позовному порядку шляхом пред`явлення позову, оскільки є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,

вирішив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Петренко Дмитра Олександровича, 3-я особа: НАБУ, про забов*язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення через Холодногірський р/с м. Харкова. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали , зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Є. Ольховський