Справа № 461/1987/25 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/2393/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: представника АТ «ОКСІ БАНК» - Скрута Л.Б., представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» про визнання припиненими всіх зобов`язань за кредитним договором та визнання іпотеки нерухомого майна припиненою,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до АТ«ОКСІ БАНК» про визнання припиненими всіх зобов`язань за кредитним договором та визнання іпотеки нерухомого майна припиненою.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій - задоволено.

Призначено у цивільній справі № 461/1987/25 експертизу документів фінансово-кредитних операцій, на вирішення якої поставлено питання:

- Чи відповідає наявний у матеріалах справи Розрахунок (додаток 3 до Відзиву від 03.04.2025) умовам укладеного між ОСОБА_2 і Банком Кредитного договору від 08.05.2012, та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим Кредитним договором від 08.05.2012, якщо вважати, що кредитні кошти, які Банк зобов`язаний був видати ОСОБА_2 за умовами Кредитного договору від 08.05.2012, були видані ОСОБА_2 08 травня 2012 року?

- Чи відповідає наявний у матеріалах справи Розрахунок (додаток 3 до Відзиву від 03.04.2025) умовам укладеного між ОСОБА_4 і Банком Кредитним договором від 08.05.2012, та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим Кредитним договором від 08.05.2012, якщо вважати, що із загальної суми кредитних коштів, які Банк зобов`язаний був видати ОСОБА_2 за умовами Кредитного договору від 08.05.2012, частина кредитних коштів була видана ОСОБА_2 08 травня 2012 року, а решта з поточного рахунку НОМЕР_1 в інші дати, зазначені у Банківській виписці від 05.06.2025 з поточного рахунку НОМЕР_1 ?

- Чи відповідає метод нарахування Банком процентів за Кредитним договором від 08.05.2012 умовам Кредитного договору від 08.05.2012?

- Чи існує непогашена ОСОБА_2 перед Банком заборгованість за Кредитним договором від 08.05.2012, що забезпечена іпотекою нерухомого майна, ОСОБА_5 , згідно Договору іпотеки від 08.05.2012, на дату проведення експертизи, згідно розрахункових документів щодо видачі та погашення кредиту за Кредитним договором від 08.05.2012, якщо вважати, що кредитні кошти, які Банк зобов`язаний був видати ОСОБА_2 за умовами Кредитного договору від 08.05.2012, були видані ОСОБА_2 08 травня 2012 року? Якщо так, то який розмір цієї заборгованості?

- Чи існує непогашена ОСОБА_2 перед Банком заборгованість за Кредитним договором від 08.05.2012, що забезпечена іпотекою нерухомого майна, ОСОБА_5 , згідно Договору іпотеки від 08.05.2012, на дату проведення експертизи, згідно розрахункових документів щодо видачі та погашення кредиту за Кредитним договором від 08.05.2012, якщо вважати, що із загальної суми кредитних коштів, які Банк зобов`язаний був видати ОСОБА_6 за умовами Кредитного договору від 08.05.2012, частина кредитних коштів була видана ОСОБА_6 08 травня 2012 року, а решта з поточного рахунку НОМЕР_1 в інші дати, зазначені у Банківській виписці від 05.06.2025 з поточного рахунку НОМЕР_1 ? Якщо так, то який розмір цієї заборгованості?

Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від дачі висновку.

Витрати на проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Направлено в розпорядження експертів матеріали цивільної справи.

Провадження у справі зупинено до отримання судом висновків експертизи.

Ухвалу суду оскаржило Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК».

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість та невідповідність вимогам закону оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що позивач просить визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 19/12 від 08.05.2012, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Оксі Банк», а також припинити іпотеку за договором, посвідченим 08.05.2012 приватним нотаріусом Юзвою Н.Б. (реєстр № 1405), посилаючись на повне виконання зобов`язань. При цьому факт отримання кредиту не заперечується (встановлено судовими рішеннями), від почеркознавчої експертизи заяви на видачу готівки позивачі відмовились.Отже, предмет спору факт повного виконання кредитних зобов`язань. Однак позивачі не надали жодного доказу погашення тіла кредиту та процентів, безпідставно покладаючи обов`язок доказування на відповідача, що суперечить ст. 12, 77, 83 ЦПК України та ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Доказів наявності підстав припинення іпотеки не надали. Натомість клопотання про експертизу (щодо розрахунку боргу, методу нарахування процентів та розміру заборгованості) виходить за межі позовних вимог, оскільки ці питання не є предметом спору, що суперечить ст. 264 ЦПК України. Банком надано виписку по рахунку: із отриманих 564 300 грн (08.05.2012) сплачено 161 925,15 грн тіла кредиту; залишок перевищує 402 тис. грн, що підтверджується рухом коштів і не потребує спеціальних знань. Таким чином, вважає, що позивачі не довели повного виконання зобов`язань, а призначення експертизи з питань, що не є предметом спору, є безпідставним.

Просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від представника позивачів ОСОБА_3 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник АТ «ОКСІ БАНК» - Скрут Л.Б. підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній; представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не відповідає з огляду на таке.

Аналіз змісту позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення змісту предмета позову свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом, в якому просили:

- визнати припиненими, проведеними ОСОБА_2 належним чином всі зобов`язання за кредитним договором № 19/12, укладеним 08 травня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Оксі Банк», належне виконання яких ОСОБА_2 забезпечено іпотекою нерухомого майна - флігеля за договором іпотеки, укладеним 08 травня 2012 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ «Оксі Банк», посвідченим приватним нотаріусом ЛМНО Юзвою Н. Ю. за реєстровим № 1405;

- визнати припиненою іпотеку нерухомого майна флігеля за договором іпотеки, укладеним 08 травня 2012 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ «Оксі Банк», посвідченим приватним нотаріусом ЛМНО Юзвою Н. Ю. за реєстровим № 1405.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша, друга та третя статті 12 ЦПК України).

Згідно зі частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. (частина перша, друга статті 83 ЦПК України).

Згідно зі частиною четвертою статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У цьому контексті, беручи до уваги словесну конструкцію цієї норми «дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів)», можна сформулювати визначення належного доказу як доказу, який має логічний зв`язок з обставинами, що становлять предмет доказування, а цей предмет, у свою чергу, складають факти матеріально-правового та процесуального характеру (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2026 року в справі № 320/5680/25).

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Згідно із частинами першою третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).

У частині першій статті 105 ЦПК України зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, у тому числі, психічний стан особи.

У пункті 71 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) також підкреслив, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Саме тому, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають виконувати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення всіх фактичних даних зі спору (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04)).

У рішенні від 15 листопада 2017 року у справі «Бендерський проти України» (заява № 22750/02) ЄСПЛ виснував, що оцінюючи фактичні обставини справи за стандартом доказування у цивільних справах як «баланс вірогідностей», факти встановлені в експертному висновку, є більш вірогідними за інші докази.

Тобто, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 січня 2018 року в справі № 907/425/16, від 24 січня 2018 року в справі № 917/50/17, від 27 липня 2020 року в справі № 807/1321/17 від 03 червня 2021 року в справі 160/3944/19 та від 11 вересня 2024 року в справі № 2-2801/2000.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (частина перша, п`ята та шоста статті 106 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з частиною першою статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

У роз`ясненнях, викладених у пунктах 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 вказала: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду» (пункт 88).

Аналіз змісту оскарженої ухвали суду про призначення експертизи свідчить, що представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення клопотання про призначення експертизи заперечив. Вважає клопотання безпідставним, оскільки питання, які пропонується поставити на вирішення експерта не потребують спеціальних знань.

Поряд з цим в ухвалі відсутні нормативні підстави для проведення експертизи, лише зазначено, що для об`єктивного та всебічного розгляду справи необхідні спеціальні пізнання та висновок експерта.

Проте з такими висновками колегія суддів погодитись не можна, оскільки у справі, що переглядається відсутні підстави для обов`язкового призначення експертизи, наведені в статті 105 ЦПК України, позивачем не обґрунтовано неможливість подання ним експертизи, складеної на за його замовлення, адже в матеріалах справи наявні усі необхідні документи для проведення такого виду експертиз, а місцевим судом, з огляду на предмет доказування у даній справі, не умотивовано висновок про необхідність призначення експертизи.

При цьому, колегія суддів також вважає, що доцільність призначення експертизи у цій справі як спосіб здобуття доказів не кореспондується з предметом позову, з урахування заяви про уточнення його змісту.

Окрім цього, враховуючи положення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, у даній справі відсутні передбачені процесуальним законом підстави для призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій, виходячи із завдань такої.

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій відмовити.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 13.03.2026

Головуючий

Судді