Справа № 442/7612/19
Провадження № 6/442/20/2026
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа, первісний стягувач: Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України -

в с т а н о в и в :

02.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» звернулося в суд із заявою, в якій просить: замінити стягувача у виконавчому листі № 442/7612/19 від 28.12.2019 виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу з ПАТ КБ «Приватбанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС»; видати Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» дублікат виконавчого листа № 442/7612/19 від 28.12.2019 про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 21.11.2019 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 442/7612/19, яким: Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.12.2011, в розмірі 1961 гривня 29 копійок заборгованості за кредитом та 768,40 грн. судових витрат. В решті позову відмовити.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.06.2020 вказане вище рішення залишено без змін.

28.12.2020 судом видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.

22.08.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» укладено Договір факторингу №8-22-08/2025, за яким АТ КБ «ПриватБанк» відступило Право вимоги за кредитним договором новому кредитору ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС». Таким чином, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право Вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 16.12.2011.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа заявник зазначає, що на примусовому виконанні в Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №62935929.

23.12.2020 винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак ні постанова від 23.12.2020, ні оригінал виконавчого листа у цивільній справі № 442/7612/19 на адресу АТ КБ «ПриватБанк» не надходили, а тому виконавчий лист не був переданий ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС», як новому кредитору.

Сторони в судове засідання не з`явились. Відповідно ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України - не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки ці інститути регулюються окремими статтями ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за винятками, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема у постановах від 31 серпня 2022 року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22).

22.08.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» укладено Договір факторингу №8-22-08/2025, у відповідності до умов якого, АТ КБ «ПриватБанк» відступає належні йому Права вимоги, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» здійснює фінансування АТ КБ «ПриватБанк» шляхом купівлі у нього Прав вимоги та сплачує АТ КБ «ПриватБанк» за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному Договором ( п.1.1. Договору факторингу).

Відповідно до п.4 Договору, моментом переходу до ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» Прав вимоги є день підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі відповідного Реєстру боргових зобов`язань, що відповідає частині Основних договорів за відповідним етапом відступлення Прав вимоги.

Згідно з Актом приймання-передачі Реєстру боргових зобов`язань №1 від 08.09.2025 за Договором Факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025, АТ КБ «ПриватБанк» передало, а ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» прийняло Реєстр боргових зобов`язань №1 за договором Факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025.

Відповідно до Реєстру боргових зобов`язань №8 від 11.09.2025 до Договору факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 16.12.2011.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що звернення правонаступника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим, існують правові підстави для задоволення даної вимоги.

Щодо вимоги про видачу дублікату Виконавчого листа суд зазначає наступне:

Згідно із вимогами п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 та від 20 вересня 2022 року у справі 2-346/11.

Заявником не представлено суду жодного доказу на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

Враховуючи те, що заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого документ, в тому числі при пересилці з ДВС до стягувача, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги про видачу дубліката виконавчого листа.

Керуючись ст.ст.512,514, 442 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа, первісний стягувач: Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задоволити частково.

Замінити стягувача у виконавчому листі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у цивільній справі №442/7612/19 з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС».

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в порядку і строки, визначені цивільним процесуальним законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 12.03.2026

Суддя О.В. Крамар