Справа № 544/49/26
пров. № 2/544/430/2026
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 березня 2026 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Малицької О. Л.

секретаря судового засідання Ралець О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пирятин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 478 від 06.02.2023 в сумі 12 358,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.02.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «СТАРТ» №478(далі Кредитний договір №478від 06.02.2023), відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 000,00 грн, строк кредиту становить 15 днів. В період строку дії договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 726,35 % річних, що становить 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним.

ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн відповідачу. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку, становить 12 358,00 грн.

04.10.2023 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 04102023/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (первісний кредитор) відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Кредитним договором №478від 06.02.2023.

Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 358,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками 8 358,00 грн.

Тому позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача вказану суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача також не надходило.

Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 06.02.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «СТАРТ» №478(далі Кредитний договір №478від 06.02.2023), відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору №478від 06.02.2023, кредитодавець надає позичальнику кошти за договором в сумі 4 000,00 грн. одразу після укладення договору, які мають бути повернені до 21.02.2023.

Згідно п. 1.6., п. 1.7. Кредитного договору №478від 06.02.2023, дата видачі кредиту - 06.02.2023. Кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21.02.2023 (термін платежу).

Положеннями п. 1.8. Кредитного договору №478від 06.02.2023, передбачено, що позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування (пролонгації), установленого договором, на підставі звернення до кредитодавця в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації споживачем такого права. Таке право реалізується шляхом здійснення погашення відсотків за користування кредитом в будь-який день протягом строку дії договору та пільгового періоду та підписання додаткової угоди до договору шляхом введення одноразового ідентифікатора (ОТП-паролю), який надсилається позичальнику смс-повідомленням. Кількість пролонгацій, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Ініціювання споживачем продовження (пролонгації) строку дії договору відбувається без зміни попередньо укладеного договору в бік погіршення. На умовах цього пункту Договору, строк продовження дії договору кожен раз розраховується за наступною формулою: 2-Х+У, де 2- нова дата закінчення договору після пролонгації, Х - дата пролонгації, У - початковий термін кредиту.

Відповідно до п. 1.9 Кредитного договору №478від 06.02.2023, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти (тип процентної ставки - фіксована), які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється в наступному порядку:

1.9.1. Період строку дії договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 728,34 процентів річних, що становить 1,99 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

1.9.2. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

1.9.3. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення строку дії договору без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.10 договору, умови щодо нарахування процентів за індивідуальною процентною ставкою за весь строк строку дії договору не застосовуються (скасовуються) з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 728,34 процентів річних, що становить 1,99 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та/або індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України, сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення строку дії договору є факт продовження користування кредитом понад строк дії договору (неповернення кредиту у визначений договором строк/термін платежу), з урахуванням всіх продовжень строку дії договору на умовах п. 1. 8 цього договору.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дії договору виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 50 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.

До договору додано: Анкету заяву на отримання кредиту, Графік платежів, Згоду на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості а також Паспорт споживчого кредиту.

Вищевказаний кредитний договір та його складові були підписані споживачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (F6J5Y4).

Згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 з яким укладено Кредитний договір №478від 06.02.2023, ідентифікований ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ». Позичальник підписав договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора F6J5Y4, відправленого 06.02.2023 об 11:30.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за Кредитним договором №478 від 06.02.2023 виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн, що підтверджується Довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 2131/10 від 09.10.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За частинами 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

04.10.2023 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 04102023/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (первісний кредитор) відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Кредитним договором №478від 06.02.2023.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №478 від 06.02.2023.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №478 від 06.02.2023, заборгованість відповідача становить 12 358,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками 8 358,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 8 358,00 грн, суд зазначає наступне.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, за приписами зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.

Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц).

Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).

Судом встановлено, що відповідач отримала від первісного кредитора ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн. строком на 15 днів з 06.02.2023, термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом - 21.02.2023. Проценти за користування кредитом - 1,99 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №478від 06.02.2023, складеного ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ», останнє нараховувало відповідачу проценти за кредитним договором, в тому числі за період з 21.02.2023 по 22.05.2023, тобто після закінчення визначеного договором строку кредитування.

Пунктом 1.8 кредитного договору передбачено продовження строку кредитування.

Разом з тим, пролонгація здійснюється на підставі звернення позичальника до кредитодавця та укладення між ними додаткової угоди.

Як встановлено судом, позивачем не надано суду доказів того, що між позичальником та кредитодавцем було укладено додаткову угоду, якою продовжено строк кредитування.

Суд констатує, що позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів щодо правомірності та підстав нарахування процентів за вказаним договором після закінчення строку кредитування, отже їх нарахування не відповідає положенням законодавства.

Так, за підрахунками суду, розмір процентів протягом встановленого договором строку кредитування, а саме 15 днів, виходячи з розміру процентної 1,99 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним становить: 1 194,00 грн (4 000,00 х 1,99% = 79,60 грн х 15 днів).

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі 1 194,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Всього до стягнення підлягає 5 194,00 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн; заборгованість за відсотками 1 194,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач надав суду докази сплати ним судового збору в сумі 2 422,40 грн (платіжна інструкція № 17120294 від 17.12.2025 року). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 1 018,12 грн з розрахунку: 5 194,00 грн х 2 422,40 грн / 12 358,00 грн = 1 018,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»та адвокат Лівак Іванна Миколаївна домовились, що в порядку та на умовах, визначених договором, адвокат надає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»юридичну допомогу.

Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн, що підтверджується Додатковою угодою №478 від 17 листопада 2025 року, Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 17 листопада 2025 року.

Враховуючи вищезазначене, витрати на правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними доказами, однак оскільки позов задоволено частково, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягають стягненню пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі в сумі 2 521,76 грн з розрахунку: 5 194,00 грн х 6 000,00 грн / 12 358,00 грн = 2 521,76 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112 м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) заборгованість за Кредитним договором №478від 06.02.2023, яка становить 5 194 (п`ять тисяч сто дев`яносто чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112 м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) 1 018,12 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112 м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) 2 521,76 грн витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІДЖИ ФІНАНС», 04112 м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л.Малицька